EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0347
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Application of Directive 2004/25/EC on takeover bids
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Tillämpning av direktiv 2004/25/EG om uppköpserbjudanden
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Tillämpning av direktiv 2004/25/EG om uppköpserbjudanden
/* COM/2012/0347 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Tillämpning av direktiv 2004/25/EG om uppköpserbjudanden /* COM/2012/0347 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL
EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT
REGIONKOMMITTÉN Tillämpning av direktiv 2004/25/EG om
uppköpserbjudanden (Text av betydelse för EES) 1. Inledning 1. I denna rapport granskas
tillämpningen av direktiv 2004/25/EG[1]
om uppköpserbjudanden (nedan kallat direktivet om uppköpserbjudanden
eller direktivet) i enlighet med artikel 20 i direktivet. 2. I direktivet om
uppköpserbjudanden finns minimiriktlinjer för hur uppköpserbjudanden ska gå till,
bl.a. i fråga om offentliggörande, införlivande av värdepapper med rösträtter i
företag som omfattas lagstiftningen i medlemsstater, där alla eller vissa av
dessa aktier upptagna till handel på en reglerad marknad. 3. Målen för direktivet om
uppköpserbjudanden är viktiga för finansmarknader och intressenter i
börsnoterade företag. Direktivets mål är följande: ·
Rättslig säkerhet om hur uppköpserbjudanden ska gå
till och klarhet och öppenhet i hela gemenskapen i fråga om uppköpserbjudanden. ·
Skydda aktieägares, särskilt minoritetsägares,
anställdas och andra intressenters intressen genom öppenhet och rätt till
information när bolag är föremål för uppköpserbjudanden eller förändringar av
kontrollen över dem. ·
Underlätta uppköpserbjudanden genom att förstärka
den fria handeln och det fria utnyttjandet av rösträtten i bolag samt undvika
att åtgärder vidtas som riskerar att hindra ett genomförande av ett erbjudande. ·
Förstärka den inre marknaden genom att möjliggöra
fri rörlighet för kapital i hela EU. 4. Direktivet om
uppköpserbjudanden baseras på allmänna principer[2]
som medlemsstaterna bör följa när de införlivar direktivet. Principerna
omfattar följande: ·
Lika behandling av aktieägare. ·
Skydd för minoritetsägare vid förändring av
kontroll. ·
Förbud mot marknadspåverkan eller marknadsmissbruk. ·
Aktieägare måste få tillräckligt med tid och
information för att kunna fatta ett väl underbyggt beslut om erbjudandet. Alla undantag som medlemsstaterna gör från
direktivets bestämmelser måste ändå uppfylla dessa principer och de andra
principer som anges i direktivet. 5. I denna rapport beskrivs den
inverkan som direktivet om uppköpserbjudanden har haft och hur det har
efterlevts (avsnitt 2). Här beskrivs de viktigaste problemen med direktivets
tillämpning (avsnitt 3) och det dras ett antal slutsatser (avsnitt 4). 2. Inverkan och
efterlevnad av direktivet om uppköpserbjudanden 6. I den externa undersökning av
tillämpningen av direktivet om uppköpserbjudanden som genomfördes för
kommissionens räkning (nedan kallad den externa undersökningen)[3] konstateras att direktivet om
uppköpserbjudanden inte har lett till några större ändringar i de rättsliga
ramarna i de medlemsstater som ingick i undersökningen[4] eftersom liknande regler redan
fanns eller höll på att utarbetas på nationell nivå innan direktivet antogs. 7. När det gäller införlivandet
av de frivilliga bestämmelserna i direktivet om uppköpserbjudanden visar den
externa undersökningen, 2007 års rapport från kommissionens avdelningar om
direktivets tillämpning[5]
och ytterligare efterforskningar av kommissionen att 19[6] medlemsstater har införlivat
regeln om styrelsens neutralitet[7],
medan endast tre medlemsstater[8]
har införlivat genombrottsregeln[9].
Enligt artikel 12.3 i direktivet tillåter ungefär hälften av medlemsstaterna[10] bolag som omfattas av regeln
om styrelsens neutralitet och/eller genombrottsregeln (genom lag eller baserat
på bolagsordningen) att inte tillämpa regeln om de ställs inför ett
uppköpserbjudande från en budgivare som inte omfattas av samma regel
(ömsesidighet). 8. När det gäller tillämpningen
av den rättsliga ramen i medlemsstaterna har det inte framkommit några
strukturella efterlevnadsproblem. 9. Enligt den externa
undersökningen har direktivet om uppköpserbjudanden bidragit till att förbättra
läget för direktivets målsättningar, t.ex. genom att det har införts
samordningsregler för tillsynsmyndigheter när det gäller gränsöverskridande
erbjudanden, direktivets allmänna principer, regler för offentliggörande,
regeln om budplikt samt rätten till inlösen och lösningsskyldigheten. 10. Intressenter som deltog i
undersökningen om hur direktivet uppfattades, som genomfördes som en
förberedelse inför den externa undersökningen, ansåg att direktivet om
uppköpserbjudanden bidrar till att marknaden fungerar väl och effektivt.
Intressenterna är i allmänhet nöjda med hur tydliga reglerna i direktivet är
och anser att de verkställs på ett ändamålsenligt sätt. Intressenterna anser
generellt att direktivet har stärkt minoritetsägarnas ställning och de är
positiva till reglerna om offentliggörande, budplikt, rätt till inlösen och
lösningsskyldighet i direktivet. Företrädare för arbetstagare som tillfrågades
i undersökningen är dock inte lika nöjda med direktivet. Framför allt anser de
att direktivet inte ger de anställda ett tillräckligt skydd mot risken för
ändrade arbetsvillkor eller uppsägningar efter uppköpet. 11. När det gäller de frivilliga
bestämmelserna i direktivet om uppköpserbjudanden, som reglerar användningen av
försvarserbjudanden, verkar intressenterna anse att de har haft liten effekt. I
den externa undersökningen visas t.ex. att intressenterna menar att direktivet
inte har haft någon betydande inverkan på antalet bud och att det trots
direktivet vidtas ett stort antal försvarsåtgärder främst före ett erbjudande i
Europa. De uttryckte emellertid också åsikten att det finns tillräckliga
möjligheter att bryta igenom försvarsåtgärder även om merparten av
medlemsstaterna inte har införlivat genombrottsregeln. 12. Det är svårt att beräkna hur
direktivet om uppköpserbjudanden har påverkat ekonomin, främst för att det har
förekommit få uppköpserbjudanden i EU sedan direktivet införlivades[11], på grund av det ekonomiska
läget i EU efter finanskrisen[12].
Eftersom direktivet dessutom syftar till minimiharmonisering, artiklarna om
försvarsåtgärder är frivilliga och medlemsstaterna enligt artikel 4.5 i
direktivet får göra undantag från direktivets regler, har det uppstått en rad
varianter av nationella bestämmelser på området för uppköpserbjudanden. Mer generellt visar den ekonomiska analysen[13] att även om uppköpserbjudanden
i teorin främjar ekonomisk effektivitet, är detta inte alltid fallet i
praktiken eftersom villkoren om rationellt beteende, fullständigt informerade
deltagare på marknaden och avsaknad av transaktionskostnader inte alltid
uppfylls (uppköpserbjudanden kan t.ex. användas för att bygga imperier och
aktieägare kan få ofullständig information, höga transaktionskostnader och
påtryckningar). Vissa av bestämmelserna i direktivet, som regeln om styrelsens
neutralitet, genombrottsregeln och inlösenrätten underlättar dessutom
uppköpserbjudanden, medan andra, som budplikten, kan avskräcka från
uppköpserbjudanden[14].
13. En jämförelse med tredjeländer[15] visar att lagstiftningen om
uppköpserbjudanden i dessa länder baseras på liknande principer som direktivet
om uppköpserbjudanden. Ett undantag är principen om skydd för anställda genom
rätt till information, som i allmänhet inte finns i de tredjeländer som
undersökts. Giltighetstiden för ett uppköpserbjudande och den information som
måste lämnas är också likartad i EU och i tredjeländer. De flesta undersökta
tredjeländer utom Förenta staterna har en regel om budplikt, eller en liknande
regel i sin lagstiftning. Kontrolltröskeln ligger vanligtvis kring 30 %
eller en tredjedel, vilket också liknar EU (enligt direktivet om
uppköpserbjudanden är det upp till medlemsstaterna att fastställa
kontrolltröskeln, men de flesta medlemsstater har valt 30 % eller en
tredjedel). När det gäller försvarsåtgärder visar jämförelsen att sådana används
i alla undersökta tredjeländer och att flertalet av dessa länder (utom Förenta
staterna) har en motsvarighet till regeln om styrelsens neutralitet. Det finns
dock ingen motsvarighet till genombrottsregeln i lagstiftningen i något
undersökt tredjeland. När det gäller rätten till inlösen och
lösningsskyldigheten har ett begränsat antal undersökta tredjeländer inga
sådana regler. Det finns dock andra mekanismer med liknande effekter (t.ex.
infordringsbara andelar i Japan, obligatoriska förvärv i Australien och kontantfusioner
i Schweiz). Vissa tredjeländer erbjuder också möjligheten att skaffa sig full
äganderätt över ett företag genom att använda överenskomna anbud. 14. Enligt artikel 20 i direktivet
om uppköpserbjudanden ska kommissionens granskning av direktivet inbegripa en
översikt över de kontrollstrukturer och hinder mot uppköpserbjudanden som inte
omfattas av direktivet. I den externa undersökningen utreddes pyramidstrukturer[16] och ägarsamband som inte
omfattas av direktivet om uppköpserbjudanden. Där konstateras att 18,1 %
av de börsnoterade företagen i de medlemsstater som ingick i undersökningen har
pyramidstrukturer medan 3,5 % har ägarsamband[17]. Detta stämmer överens med att
de kontinentala ägarstrukturerna i EU i stor utsträckning baseras på blockinnehav.
I undersökningen konstateras att pyramidstrukturer visserligen fortfarande är
en populär mekanism för att behålla kontrollen över ett bolag med mindre
kapital, men att båda mekanismerna betraktas som klena försvar mot uppköp.
Andra möjliga hinder för uppköp, som sektorsspecifika regleringar, offentliga
medel, medbestämmandeförfaranden och aktieägande för de anställda anses inte
heller skapa kraftiga eller oberättigade hinder[18]. 3. Översynen över
direktivets funktion: framväxande problem 15. Ett antal problem har noterats
vid översynen av hur direktivet om uppköpserbjudanden har fungerat. 16. För det första finns det vissa
farhågor när det gäller rättssäkerheten i begreppet ”personer som handlar i
samförstånd” och hur det tillämpas av de nationella tillsynsmyndigheterna.
Begreppet ”personer som handlar i samförstånd” är relevant för beräkningen av
om tröskelvärdet för kontroll har överskridits och därmed om det råder
budplikt. I artikel 2.1 d i direktivet om uppköpserbjudanden definieras ”personer
som handlar i samförstånd” som ”fysiska eller juridiska personer som samarbetar
med budgivaren eller målbolaget på grundval av ett uttryckligt, eller
underförstått, muntligt eller skriftligt avtal som syftar antingen till att
uppnå kontroll över målbolaget, eller till att försvåra ett framgångsrikt
genomförande av erbjudandet.” Medlemsstaterna har införlivat definitionen på
olika sätt. Vissa medlemsstater[19]
ligger t.ex. nära definitionen i direktivet om uppköpserbjudanden medan andra[20] har tagit över delar av definitionen
i direktivet om insyn[21].
Dessutom ingår begreppet också i direktivet om förvärv[22]. Den breda definition av
begreppet som ingår i nivå 3-vägledningen till förvärvsdirektivet[23] används dock inte av
tillsynsmyndigheterna i samband med uppköpserbjudanden. För att minska
osäkerheten om hur begreppet ”personer som handlar i samförstånd” ska tillämpas
har vissa nationella tillsynsmyndigheter[24]
utfärdat tolkningsvägledningar eller presumtioner. Innehållet i dessa
vägledningar skiljer sig dock åt. Förekomsten av olika definitioner och
tolkningar på nationell nivå leder till osäkerhet för internationella
investerare som vill samarbeta och detta kan begränsa deras vilja att arbeta
aktivt med de bolag de har investerat i. Detta bekräftas av respondenterna till
kommissionens grönbok om en EU-ram för bolagsstyrning[25] som ansåg att de befintliga
bestämmelserna om ”personer som handlar i samförstånd” bör förtydligas[26]. 17. För det andra kan man med
hänsyn till den stora mängden olika nationella undantag från budplikten ifrågasätta
om denna regel ger minoritetsägarna ett tillfredsställande skydd i situationer
där kontrollen ändras. Enligt artikel 4.5 i direktivet om uppköpserbjudanden
får medlemsstaterna göra undantag från reglerna i direktivet: ”Förutsatt att de allmänna principerna i artikel
3.1 följs får medlemsstaterna i de regler som de utfärdar eller inför i
enlighet med detta direktiv föreskriva undantag från dessa regler i) genom att införa sådana undantag i sina
nationella bestämmelser för att beakta omständigheter som fastställs på
nationell nivå och/eller ii) genom att ge sina tillsynsmyndigheter, om de
är behöriga, befogenhet att, för att beakta omständigheter enligt led i, eller
under andra särskilda omständigheter, frångå de nationella bestämmelserna, i
det senare fallet genom ett motiverat beslut.” Alla medlemsstater som ingick i den externa
undersökningen har gjort undantag från budplikten. Undantagen kan delas upp i
ett antal kategorier[27]: ·
Den nationella tillsynsmyndigheten har befogenhet
att fatta skönsmässiga beslut om att bevilja undantag. Endast ett fåtal
medlemsstater[28]
har utnyttjat denna möjlighet. ·
Ackordsförfaranden där aktieägarna får besluta att
avstå från kravet på budplikt. ·
Tekniska undantag, t.ex. ett undantag för företag
för kollektiva investeringar med rörligt kapital (som ligger utanför
direktivets tillämpningsområde), som inte begränsar tillämpningsområdet för
budplikten enligt vad som föreskrivs i direktivet. ·
Situationer där det inte sker någon verklig
förändring av kontrollen, t.ex. när förändringen av kontrollen är tillfällig
eller förvärvet har ägt rum inom samma bolagsgrupp eller grupp som ”handlar i
samförstånd”. Dessa undantag påverkar inte direktivets syfte att skydda
minoritetsägare i situationer där kontrollen förändras. ·
För att skydda budgivarens eller den kontrollerande
aktieägarens intressen, t.ex. när förändringen av kontrollen inte orsakades av
en frivillig åtgärd, förvärvet var indirekt eller skedde efter en personlig
händelse, som arv. ·
För att skydda en långivares intressen, t.ex. i
situationer där förvärvet är en följd av att en långivare utnyttjar en
finansiell säkerhet. ·
För att skydda andra intressenters intressen, t.ex.
när en investerare befinner sig i ett finansiellt nödläge, när kontrollen
förvärvas genom en viss typ av företagstransaktion, t.ex. en fusion eller
överenskomna anbud, eller när kontrollen förvärvas efter en statlig försäljning
av värdepapper. Det framgår inte
alltid klart av de många olika nationella undantagen för budplikten hur skyddet
för minoritetsägarna garanteras. I enlighet med artikel 4.5 i direktivet måste
de medlemsstater som medger undantag från reglerna i direktivet respektera de
allmänna principerna för direktivet. En av dessa allmänna principer är att om
en person förvärvar kontrollen över ett bolag måste de andra innehavarna av
värdepapper skyddas (artikel 3 a i direktivet). Direktivet styr inte hur
medlemsstaterna ska se till att de allmänna principerna i direktivet
respekteras. 18. För det tredje fastställs i
artikel 5.2 i direktivet om uppköpserbjudanden att kontroll har uppnåtts efter
ett frivilligt erbjudande till alla värdepappersinnehavare ska budplikten inte
längre tillämpas. Det har kommit till kommissionens kännedom att detta undantag
kan utnyttjas av budgivare för att undvika att tvingas lägga ett obligatoriskt
bud till ett skäligt pris. Fördelen för budgivaren är att direktivet inte
reglerar priset på ett frivilligt anbud. Undantaget för situationer där
kontrollen har uppnåtts efter ett frivilligt erbjudande förutsätter att det
erbjudna priset var tillräckligt högt för att övertyga en betydande andel av
aktieägarna att godkänna erbjudandet, annars skulle budgivaren inte ha kunnat
förvärva kontrollen genom erbjudandet. Om budgivaren redan har en ägarandel som
ligger mycket nära tröskelvärdet för kontroll behöver dock endast ett fåtal
aktieägare erbjuda sina andelar till budgivaren för att denna ska komma över
tröskelvärdet för kontroll. Även om budgivaren erbjuder ett mycket lågt pris
kommer denna alltså sannolikt att uppnå kontroll genom det frivilliga
erbjudandet och därmed kommer att kunna utnyttja undantaget från budplikten. I
det här fallet kan minoritetsägare inte ta del av premien för kontrollen. I ett
antal medlemsstaterna är denna möjlighet dock stängd eftersom det föreskrivs i
den nationella lagstiftningen att erbjudandet måste göras på villkor att
budgivaren kan förvärva en minsta procentandel av aktierna[29], annars kommer efterföljande
förvärv att utlösa budplikten[30].
Det har också hävdats att budgivare kan förvärva
en kontrollerande andel utan att behöva göra ett obligatoriskt erbjudande genom
att hålla sin ägarandel precis under tröskelvärdet för kontroll, samtidigt som
de i praktiken kan kontrollera bolaget, eller genom att förvärva en
derivatposition[31].
19. När det för det fjärde gäller
de frivilliga artiklarna i direktivet om uppköpserbjudanden går det att
konstatera att även om regeln om styrelsens neutralitet i stort sett har varit
lyckad[32],
har genombrottsregeln inte varit lika framgångsrik, eftersom endast tre
medlemsstater har införlivat den. När direktivet antogs var tanken att
aktieägare skulle kunna driva på för att de valfria bestämmelserna skulle
tillämpas frivilligt av bolagen i de fall medlemsstaterna valde att inte
införliva dem. Detta verkar dock inte ha skett. Därför kan man dra slutsatsen
att direktivet inte är särskilt effektivt när det gäller regleringen av
användningen av försvarsåtgärder. Detta bekräftas av intressenterna. De har
dock också angett att det, trots det bristande införlivandet av
genombrottsregeln, finns tillräckliga möjligheter att bryta igenom
försvarsåtgärder mot övertagande (se punkt 11 i denna rapport). 20. För det femte krävs det enligt
direktivet om uppköpserbjudanden att företrädare för anställda hos målbolaget
och budgivaren ska informeras ingående vid ett uppköpserbjudande[33]. Den information som lämnas
till företrädare för de anställda bör omfatta en förklaring om budgivarens
avsikter i fråga om målbolagets och budgivarens framtida verksamhet med hänsyn
till inverkan på anställningar och anställningsvillkor[34] samt en handling med en
förklaring av målbolagets styrelses uppfattning om erbjudandet och dessa
sannolika effekter på sysselsättningen[35].
Den externa undersökningen visar att företrädarna för de anställda inte är
nöjda med hur direktivet skyddar de anställdas intressen. De anger att den
information som krävs inte alltid lämnas i tid, är ofullständig och att
uppköpserbjudanden får betydande effekter på arbetsvillkor och uppsägningar.
Dessutom hävdar de att det efter ett bud inte finns någon kontroll av att
budgivaren kommer att göra det som angavs i den information som lämnades under
budgivningen. Detta regleras dock inte genom direktivet. 4. Slutsatser 21. Denna granskning av hur
direktivet om uppköpserbjudanden fungerat visar att den ordning som inrättas
genom direktivet i stort sett fungerar tillfredsställande. Inga strukturella
problem med efterlevnaden har framkommit när det gäller tillämpningen av den
rättsliga ramen i medlemsstaterna. Intressenterna anser i allmänhet att
reglerna i direktivet är tydliga och tillämpas på ett tillfredsställande sätt
och menar att direktivet kan bidra till att den inre marknaden fungerar korrekt
och effektivt. Enligt den externa undersökningen har direktivet om
uppköpserbjudanden bidragit till förbättringar i fråga om målen för direktivet.
22. Det finns dock områden där
reglerna i direktivet om uppköpserbjudanden skulle kunna förbättras för att
stärka rättssäkerheten för de berörda parterna och (minoritets)ägarnas
möjlighet att utöva sina rättigheter effektivt. 23. För det första bör begreppet
”personer som handlar i samförstånd” förtydligas på EU-nivå för att skapa
större rättssäkerhet för internationella investerare i fråga om i vilken
omfattning de kan samarbeta med varandra utan att det ska betraktas som ”personer
som handlar i samförstånd” och riskera att utlösa budplikten. Förtydligandet
kan t.ex. göras genom riktlinjer från kommissionen eller Europeiska
värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma). Ett sådant förtydligande skulle
ge aktieägarna större möjlighet att ställa styrelserna till ansvar för sitt
agerande och främja goda standarder för bolagsstyrning för företag som är
noterade i EU. Det bör dock inte begränsa de behöriga myndigheternas möjlighet
att ålägga parter som strävar efter att uppnå kontroll att acceptera de
rättsliga följderna av sina samordnade åtgärder. Eventuella initiativ inom
detta område ska vara förenliga med målen för kommissionens grönbok om en
EU-ram för bolagsstyrning och meddelandet På väg mot en inre marknadsakt[36] för att främja långsiktigt,
stabilt ägande som främjar en hållbar tillväxt på den europeiska marknaden.
Kommissionen har för avsikt att tillkännage vilka åtgärder den avser att vidta
inom detta område i oktober 2012. 24. För det andra visar
granskningen att det finns en stor mängd olika nationella undantag från
budplikten och det inte alltid är uppenbart hur den allmänna principen i
direktivet, dvs. att minoritetsägarna ska skyddas vid förändring av kontrollen,
uppfylls när ett nationellt undantag tillämpas. Kommissionen tänker utreda
närmare hur minoritetsägarna skyddas när ett nationellt undantag från
budplikten tillämpas. Det behövs definitivt mer information om
tillämpningsområdet för nationella undantag från budplikten, om i vilken
omfattning nationella undantag begränsar skyddet för minoritetsägare vid
förändring av kontrollen och, i förekommande fall, vilka alternativa mekanismer
som finns i nationell lagstiftning för att skydda minoritetsägare vid
förändring av kontrollen. Om utredningen visar att skyddet av minoritetsägarna
är otillräckligt kommer kommissionen att vidta de åtgärder som krävs (t.ex.
överträdelseförfaranden) för att återställa en effektiv tillämpning av denna
allmänna princip i direktivet. 25. För det tredje visar
granskningen att undantaget från budplikten i direktivet om uppköpserbjudanden
för situationer där kontrollen har uppnåtts efter ett frivilligt erbjudande
för samtliga aktier i bolaget, har gett budgivarna möjlighet att kringgå
budplikten genom att förvärva en andel som ligger nära tröskelvärdet för
budplikten och sedan göra ett frivilligt erbjudande till ett lågt pris. Därmed
kan budgivaren gå över tröskelvärdet för budplikten utan att ge
minoritetsägarna en skälig möjlighet att lämna företaget och få en andel av
kontrollpremien. Denna teknik är uppenbart inte förenlig med direktivets syfte
att skydda minoritetsägare i situationer där kontrollen förändras, även om den
inte verkar strida mot direktivet i bokstavlig bemärkelse[37]. Exempel från nationell
lagstiftning, t.ex. ytterligare tröskelvärden för budplikt[38] eller minimivillkor för
acceptans för uppköpserbjudanden[39]
visar att det går att förhindra att den här tekniken används. Kommissionen
kommer att vidta lämpliga åtgärder för att avskräcka från användning av denna
teknik inom EU, exempelvis genom bilaterala diskussioner med berörda
medlemsstater eller genom att utfärda rekommendationer. 26. För det fjärde visar
granskningen i fråga om de frivilliga artiklarna 9 och 11 i direktivet om
uppköpserbjudanden att även om regeln om styrelsens neutralitet (artikel 9)
har införlivats i förhållandevis många medlemsstater har genombrottsregeln
(artikel 11) inte införlivats i samma omfattning[40]. Bristen på tillämpning av de
frivilliga reglerna verkar dock inte ha utgjort något större hinder för uppköpserbjudanden
i EU, eftersom intressenterna har angett att det finns tillfredsställande
möjligheter att bryta igenom försvarsåtgärder mot uppköp. Mot bakgrund av detta
och även med hänsyn till bristen på ekonomiska belägg som kan motivera en
ändring av den nuvarande situationen verkar det inte lämpligt att i detta läge
föreslå att de frivilliga artiklarna i direktivet ska göras obligatoriska. 27. Slutligen har arbetstagarnas
företrädare angett att de inte är nöjda med det skydd som direktivet om
uppköpserbjudanden ger för de anställdas rättigheter i en
uppköpssituation, särskilt i fråga om risken för förändringar i arbetsvillkor
och sysselsättningen. Kommissionen kommer att fortsätta sin dialog med
företrädarna för arbetstagarna för att undersöka möjliga förbättringar.
Kommissionen kommer också att fortsätta att undersöka de praktiska
erfarenheterna av de bestämmelser i direktivet som kräver att budgivarens
avsikter ska offentliggöras i fråga om bolagets kommande verksamhet och
anställningsvillkor och vilken uppfattning målbolagets styrelse har om detta,
samt att information ska offentliggöras om erbjudandet och budgivarens
identitet[41].
28. Medlemsstaterna,
Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och andra
berörda parter uppmanas att inkomma med sina synpunkter på den granskning som
beskrivs i denna rapport. BILAGA TILL RAPPORTEN FRÅN KOMMISSIONEN TILL
EUOPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH
REGIONKOMMITTÉN Tillämpning
av direktiv 2004/25/EG om uppköpserbjudanden Figur 1: Utveckling av uppköp i Europa Källa: Extern
undersökning s. 284 Figur 2: Antal uppköpsaffärer inom EU
2003–2010 Källa: Extern
undersökning s. 285 Figur 3: Effekt av reglering av uppköp (+
relation och intensitet) Källa: Extern undersökning
s. 29 Figur 4: Hinder mot uppköp som inte omfattas
av direktivet om uppköpserbjudanden. Procentandel företag som har
pyramidstrukturer eller ägarsamband. Källa: Extern
undersökning s. 48 [1] Europaparlamentets
och rådets direktiv 2004/25/EG av den 21 april 2004 om uppköpserbjudanden,
EUT L 142/12, 30.3.2004, s. 38. Finns på
http://ec.europa.eu/internal_market/company/official/index_en.htm [2] Se artikel 3 i direktivet. [3] Marccus Partners i samarbete med Centre for European
Policy Studies (juni 2012), Study on the application of Directive 2004/25/EC
on takeover bids (undersökning av tillämpningen av direktiv 2004/25/EG om
uppköpserbjudanden). Finns på http://ec.europa.eu/internal_market/company/takeoverbids/index_en.htm [4] Österrike, Belgien, Cypern, Tjeckien, Danmark, Estland,
Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Ungern, Irland, Italien, Luxemburg,
Nederländerna, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Spanien, Sverige och
Storbritannien och Nordirland. [5] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar. Rapport
om genomförandet av direktivet om uppköpserbjudanden, den 21 februari 2007,
SEK(2007) 268. [6] Österrike, Bulgarien, Cypern, Tjeckien, Estland,
Finland, Frankrike, Grekland, Irland, Italien, Lettland, Litauen, Malta,
Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Spanien och Storbritannien och
Nordirland. [7] Enligt regeln om styrelsens neutralitet (artikel 9 i
direktivet) måste målbolagets styrelse under den period som erbjudandet gäller
i förväg erhålla godkännande från bolagsstämman innan den genomför en åtgärd
som kan försvåra ett genomförande av erbjudandet. [8] Estland, Lettland och Litauen. [9] Genombrottsregeln (artikel 11 i direktivet)
neutraliserar försvarsåtgärder före budet vid ett uppköp genom att vissa
begränsningar (t.ex. aktieöverföring eller begränsning av rösträtt) inte får
genomföras under uppköpsperioden och tillåter en framgångsrik budgivare att
avsätta den gamla styrelsen i målbolaget och ändra bolagsordningen. [10] Belgien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Grekland, Ungern,
Italien, Luxemburg, Nederländerna, Polen, Portugal, Slovenien och Spanien. [11] Med undantag för en ”topp” i antalet uppköp under 2007, se
figur 2 i bilagan. [12] Se figurerna 1 och 2 i bilagan till denna rapport. [13] Se kapitel 4 i den externa undersökningen. [14] Se figur 3 i bilagan till denna rapport. [15] Den externa undersökningen omfattar följande tredjeländer:
Australien, Förenta staterna, Hongkong, Indien, Japan, Kanada, Kina, Ryssland
och Schweiz. [16] Pyramidstrukturer är strukturer där en enhet har en
kontrollerande andel av ett bolag, som har en kontrollerande andel av ett annat
bolag, som har en kontrollerande andel av ett annat bolag osv. [17] Se figur 4 i bilagan till denna rapport. [18] Se s. 48 och 267 i den externa undersökningen. [19] T.ex. Österrike, Cypern, Danmark, Italien, Ungern, Irland,
Luxemburg, Nederländerna, Slovakien och Storbritannien. [20] T.ex. Belgien, Finland, Frankrike, Tyskland, Polen,
Portugal, Rumänien, Spanien och Sverige. [21] Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG av den
15 december 2004 om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om
emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. I
artikel 10 a i direktivet definieras begreppet som ”en tredje part med vilken
den fysiska eller juridiska personen har ingått ett avtal som förpliktar dem
att anta en bestående gemensam hållning gällande förvaltningen av emittenten i
fråga på grundval av ett samordnat utnyttjande av de berörda rösträtterna”. [22] Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/44/EG om
förfaranderegler och utvärderingskriterier för bedömning av förvärv och ökning
av innehav inom finanssektorn. [23] Enligt nivå 3-vägledningen till förvärvsdirektivet anses
personer ”handla i samförstånd” när ”var och en av dem beslutar att utöva de
rättigheter som är förbundna med de andelar de förvärvar i enlighet med ett
uttryckligt eller underförsått avtal sinsemellan dem”. [24] T.ex. Italien och Storbritannien. [25] Grönbok om en EU-ram för bolagsstyrning av den 4 april
2011, KOM(2011) 164 slutlig. Finns på http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/modern/com2011-164_sv.pdf#page=2
[26] Se Synpunkter, sammanfattning av reaktionerna på grönboken
om en EU-ram för bolagsstyrning. Finns på
http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/modern/20111115-feedback-statement_en.pdf [27] En tabell över olika undantag från budplikten och i vilka
medlemsstater de gäller finns på s. 152 i den externa undersökningen. I denna
rapport sammanfattas de vanligaste undantagen och de delas upp i kategorier. [28] Finland, Irland och Storbritannien. I Tyskland har Bafin
en begränsad bestämmanderätt när det gäller att avstå från budplikt, medan den
franska appellationsdomstolen godkände ett beslut av AMF om att bevilja ett
undantag. [29] I Storbritannien måste erbjudandet t.ex. omfattas av
villkoret att budgivaren förvärvar minst 50 % av aktierna. [30] För en översikt över nationella bestämmelser om när
efterföljande förvärv ska utlösa budplikten, se s. 130 i den externa
undersökningen. [31] Förslaget till ändring av direktivet om insyn innehåller
redan obligatoriskt offentliggörande av derivatpositioner. Se http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/transparency/modifying-proposal/20111025-provisional-proposal_sv.pdf
[32] Se punkt 7 i denna rapport. [33] Se artiklarna 6.1, 6.2 och 8.2 i direktivet. [34] Se artikel 6.3 i i direktivet. [35] Se artikel 9.5 i direktivet. [36] Meddelandet På väg mot en inre marknadsakt, april
2011, KOM(2011) 206 slutlig. Finns på http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0206:FIN:SV:PDF
[37] Se artikel 5.2 i direktivet, där förvärv efter ett
frivilligt erbjudande för alla aktier i bolaget uttryckligen undantas från
budplikten. [38] Se s. 130 i den externa undersökningen för en översikt
över ytterligare tröskelvärden. [39] Se s. 146 i den externa undersökningen. [40] Se punkt 7 i denna rapport. [41] Se artiklarna 3.1 b, 6.3 i, l och m och 9.5 i direktivet.