This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0801
DRAFT JOINT EMPLOYMENT REPORT accompanying the Communication from the Commission on Annual Growth Survey 2014
OSNUTEK SKUPNEGA POROČILA O ZAPOSLOVANJU k sporočilu Komisije o letnem pregledu rasti za leto 2014
OSNUTEK SKUPNEGA POROČILA O ZAPOSLOVANJU k sporočilu Komisije o letnem pregledu rasti za leto 2014
/* COM/2013/0801 final - 2013/ () */
OSNUTEK SKUPNEGA POROČILA O ZAPOSLOVANJU k sporočilu Komisije o letnem pregledu rasti za leto 2014 /* COM/2013/0801 final - 2013/ () */
1. TRENDI NA
TRGU DELA IN SOCIALNEM PODROČJU TER IZZIVI V EVROPSKI UNIJI[1] Brezposelnost je
v EU-28 dosegla najvišje ravni doslej. Čeprav
se je stopnja brezposelnosti med letoma 2003 in 2008 zmanjšala za več kot
dve odstotni točki, je finančna in gospodarska kriza povzročila
bistveno poslabšanje (slika 1). Od leta 2008 (podatki na letni ravni) do
drugega četrtletja leta 2013 (desezonirani podatki) se je stopnja
brezposelnosti v EU-28 povečala iz 7,1 % na 10,9 %. Z nekaj izjemami
so bila gibanja skozi čas za različne skupine na trgu dela bolj ali
manj podobna. Prvič, za stopnjo brezposelnosti mladih se zdi, da se na
splošno bolje odziva na poslovni cikel. Drugič, ko je nastopila kriza, je
brezposelnost pri moških hitreje naraščala kot pri ženskah (ni razvidno iz
slike), zlasti ker so bili huje prizadeti sektorji, v katerih prevladujejo
moški. To je razvidno iz večjega porasta skupnega števila brezposelnih
oseb med letoma 2008 in 2009, ki pa ni bil značilen za brezposelnost
žensk. Kar zadeva strukturne razlike, je pri mladih, nizkokvalificiranih
delavcih in državljanih tretjih držav[2]
stopnja brezposelnosti precej višja. Slika 1: Gibanja
stopenj brezposelnosti v EU-28 od leta 2003 pri mladih, starejših delavcih in
nizkokvalificiranih delavcih in celotno delovno silo Opomba: Podatki za leto 2013 se nanašajo na
drugo četrtletje; podatki za obdobje 2003–2012 so podatki na letni ravni;
vir: Eurostat Brezposelnost je
prenehala naraščati v sredini leta 2013. Od
začetka leta 2013 je stopnja brezposelnosti dokaj stabilna. Septembra 2013
je skupno število brezposelnih znašalo skoraj 26,9 milijona (desezonirani
podatki). Zadevna stopnja pri 11 % je ostala nespremenjena
šest mesecev zapored. Za napovedi o začetku spremembe trenda v
prihodnosti je še prezgodaj. Trendi po EU niso podobni. V primerjavi s
septembrom 2012 se je brezposelnost povečala v 16 državah članicah
(najbolj v EL, na CY, v IT in na NL), v 12 državah je upadla (najbolj v
baltiških državah, na IE in HU). Ta razhajanja so bolj ali manj usklajena z
gibanji BDP po državah članicah. Dolgotrajna
brezposelnost se nadalje povečuje zaradi dolgotrajne
krize. Ob koncu drugega četrtletja leta 2013 je bila dolgotrajna
brezposelnost višja kot kdaj koli prej, v EU-28 je bilo brezposelnih 12,5
milijona, kar je 5 % aktivnega prebivalstva. Od leta 2008 se je
dolgotrajna brezposelnost približno podvojila, pri čemer se je
povečala v skoraj vseh državah članicah, razen v DE (kjer se je med
letoma 2008 in 2012 zmanjšala s 4 % na 2,5 %) in LU (kjer je bila v
tem obdobju stabilna pri okrog 1,5 %). Od začetka prejšnjega leta do
drugega četrtletja leta 2013 se je dolgotrajna brezposelnost kot delež
skupne brezposelnosti povečala s 45 % na 47,1 % v EU-28 (s
47,0 % na 49,5 % v EO-17). Brezposelnost
kaže velika in rastoča razhajanja med državami članicami, zlasti
znotraj euroobmočja. Od začetka krize se je brezposelnost
na jugu in na obrobju euroobmočja močno povečala, v drugih
državah članicah pa ne tako zelo. Avgusta 2013 je stopnja brezposelnosti
znašala 4,9 % v AT, 5,2 % v DE, 5,9 % v LU ter 26,6 % v ES
in 27,6 % v EL[3]. Poleg nesorazmerno visokih stopenj
brezposelnosti v EL in ES, je brezposelnost na PT, HR in CY prav tako bistveno
nad povprečjem EU-28, saj stopnja brezposelnosti tam presega 16 %.
Kar zadeva spremembe na področju brezposelnosti, je bilo največje
medletno povečanje (od septembra 2012 do septembra 2013) zabeleženo na CY
(za 4,4 odstotne točke). Trend je prav tako relativno negativen na NL
(vendar pa je izhodiščna raven nizka) in v IT ter v manjšem obsegu v BE,
BG, na HR, v LU in v SI. Brezposelnost
mladih ostaja zelo visoka. Septembra 2013 je brezposelnost mladih v
EU-28 presegala 23,5 %. Čeprav je v prejšnjih šestih mesecih ostala
stabilna, se je v primerjavi s prejšnjim letom povečala za 0,4 odstotne
točke. Med državami članicami je opaziti veliko razpršenost, pri
čemer stopnja brezposelnosti po podatkih iz septembra 2013 znaša
7,7 % v DE in 8,7 % v AT, v ES pa 56,5 % in v EL 57,3 %. V
zadnjih mesecih se razhajanja niso več povečevala, vendar ostajajo
velika. Delež mladih, ki
niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo, še naprej narašča.
Med
letoma 2008 in 2011 se je delež mladih v starosti od 15 do 24 let, ki niso
zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo, povečal za dve odstotni
točki na 12,9 % (slika 2). V letu 2012 se je delež mladih, ki niso
zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo na ravni EU nadalje
povečal, vendar manj kot v prejšnjih letih, pa tudi ne po vseh državah
članicah (upad je bil zabeležen v AT, UK, LT, LV, RO in BG). Zadevne
stopnje ostajajo visoke v veliki večini držav članic (v LT, na MT, na
PL, v FR, BE, EE, na SK, v UK, na PT, na HU, v LV, na CY, na HR, v RO, na IE, v
ES, EL, IT in BG, pri čemer pa so zlasti zaskrbljujoči najnovejši
trendi (iz obdobja 2011–12) v EL in SI in v nekoliko manjšem obsegu v IT in na
HU. Delež mladih, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo je
nekoliko višji pri ženskah kot pri moških: v letu 2012 je zadevni delež pri
ženskah znašal 13,4 % in pri moških 12,9 % (za oboje skupaj pa
13,1 %). Pojav mladih, ki niso zaposleni in se ne izobražujejo ali
usposabljajo, je predvsem posledica povečanja brezposelnosti mladih in ne
njihove neaktivnosti, ki bi bila povezana z neizobraženostjo. Slika 2: Skupni delež
mladih (v starostni skupini od 15 do 24 let), ki niso zaposleni in se ne
izobražujejo ali usposabljajo, v državah članicah Vir:
Eurostat Stopnje
zgodnjega opuščanja šolanja postopoma upadajo. Stopnja
zgodnjega opuščanja šolanja je leta 2012 znašala 12,7 %, kar je manj
v primerjavi z letom poprej, ko je znašala 13,4 %. Zgodnje opuščanje
šolanja ostaja resen problem, saj zadeva 5,5 milijona ljudi, brezposelnost
med njimi pa presega 40 %. Leta 2012 je bila zadevna stopnja v 12 državah
članicah nižja od cilja strategije Evropa 2020 v višini 10 %. Stopnja
zgodnjega opuščanja šolanja je bila najvišja v ES, na PT in MT, kjer je
presegala 20 %. Evropa dobro napreduje pri uresničevanju cilja, v
skladu s katerim bo do leta 2020 stopnja doseganja terciarne ali enakovredne
izobrazbe znašala najmanj 40 %. Stopnja doseganja terciarne izobrazbe
je leta 2012 znašala 35,7 %. Kljub krizi so
se stopnje aktivnosti nadalje izboljšale v mnogih državah članicah, v glavnem
zaradi naraščajočih stopenj dejavnosti med starejšimi delavci in
ženskami (v starosti od 55 do 64 let). Med drugim četrtletjem leta 2008 in
drugim četrtletjem leta 2013 je stopnja dejavnosti v EU-28 za skupino
prebivalstva v starosti od 15 do 64 let narasla s 70,7 % na 71,9 %,
čeprav so bile med državami znatne razlike. Stopnje dejavnosti so se
najbolj povečale na CZ, MT, v LT in na HU, najbolj pa so se zmanjšale na
DK (vendar je bila izhodiščna stopnja zelo visoka), IE in HR. Čeprav
so se stopnje dejavnosti pri ženskah skozi čas izboljšale, je v primerjavi
z moškimi razlika še vedno opazna, in sicer znaša 12,1 odstotne točke v
drugem četrtletju leta 2013 (zadevna stopnja za moške znaša 78 %, za
ženske pa 65,9 %). Razlike med spoloma pri stopnjah dejavnosti so zlasti
visoke v več južnih državah članicah EU, kot so EL, IT in PT.
Nekatere druge države imajo visoko stopnjo dejavnosti pri ženskah, vendar pa je
v teh državah za ženske hkrati značilna razširjenost zaposlitev s krajšim
delovnim časom, npr. po podatkih iz drugega četrtletja leta 2013 na
NL (77,3 %), v DE (46,5 %) in v AT (45,6 %). Stopnja
zaposlenosti še naprej kaže negativen trend, potrebna pa bi bila velika
sprememba trenda, da bi bilo mogoče uresničiti krovni cilj strategije
Evropa 2020, in sicer stopnjo zaposlenosti v višini 75 % za moške in
ženske v starosti od 20 do 64 let. Od začetka krize so se
stopnje zaposlenosti v EU-28 zmanjšale za skoraj dve odstotni točki in so
ob koncu leta 2012 znašale samo 68 % (Slika 3). Od takrat so številke
nadalje upadale. Od drugega četrtletja v letu 2012 do leta 2013 se je
stopnja zaposlenosti zmanjšala za 0,6 odstotne točke v euroobmočju in
za 0,42 odstotne točke v EU-28. Slika 3: Razvoj
stopenj zaposlenosti v EU-28 in euroobmočju glede na cilje strategije
Evropa 2020 (starostna skupina med 20. in 64. letom) Opomba: Stopnje zaposlenosti za leto 2000 in 2001 se
nanašajo na EU-27 in ne na EU-28; podatki za leto 2013 se nanašajo na drugo
četrtletje; vir: Eurostat (LFS) in cilji strategije Evropa 2020 „Porast in upad“
zaposlovanja v času krize nista bila enakomerno porazdeljena. Čeprav
so se stopnje zaposlenosti pri moških (starih od 20 do 64 let) od leta 2008
zmanjšale za več kot tri odstotne točke (s 77,9 % v letu 2008 na
74,5 % v letu 2012), je zaposlovanje žensk upadlo le neznatno in se je v
prejšnjem letu celo nekoliko povečalo. Znatna so bila povečanja za
starejše delavce (od leta 2008 za 3,3 odstotne točke do višine 48,8 %
v letu 2012, pri čemer so bila
povečanja občutna v BE, DE, FR, IT, LU, na HU, NL in PL, zlasti za
ženske (5 odstotnih točk). Kar zadeva stopnjo izobrazbe, je najbolj upadalo
zaposlovanje za nizkokvalificirane in najmanj za visokoizobražene osebe.
Stopnja zaposlenosti državljanov tretjih držav (starih od 20 do 64 let) v EU-28
se je zmanjšala z 58,5 % v letu 2010 na 56,8 % v letu 2012. Kar
zadeva trende zaposlovanja glede na sektor, so bile od drugega četrtletja
2012 do leta 2013 največje izgube zabeležene v gradbeništvu (–
4,5 %), kmetijstvu (–1,5 %) in proizvodnji (–1,2 %).
Povečanja so bila zlasti velika v IKT (za 2,5 %). Čeprav je bil
v preteklih petih letih opazen negativni vpliv na zaposlitve za nedoločen
čas, so prilagoditve najbolj obremenile zaposlitve za določen
čas (nepodaljšanje). Končno, zaposlitve za polni delovni čas že
četrto leto zapored upadajo, od zadnjega četrtletja leta 2008 pa so
se zmanjšale za 8,3 milijona (upad za 4,6 %). Nasprotno
pa so zaposlitve s krajšim delovnim časom v zadnjih letih stalno
naraščale, od zadnjega četrtletja leta 2008 jih je bilo za 2,5
milijona več, kar predstavlja povečanje za 6,4 %. Rast
zaposlovanja kažejo razlike med državami. Slika
4 kaže, da se gibanja po državah članicah precej razlikujejo, pa tudi, da
je bila rast zaposlovanja do drugega četrtletja leta 2012 zlasti negativna
v LV, EL, LT, IE in ES. Od drugega četrtletja leta 2012 se je zaposlovanje
povečalo v baltiških državah in na IE. Vendar pa je v mnogih drugih
državah upadlo, zlasti na CY, v ES, na PT in HU. Na splošno so se nekatere
„osrednje“ države euroobmočja (pa tudi MT) relativno dobro odrezale, v
južnih državah euroobmočja, kot sta IT in ES, pa je zaposlovanje še naprej
upadalo, kar je z vidika brezposelnosti okrepilo rastoče razlike znotraj
euroobmočja. Slika 4: Rast
zaposlovanja (število oseb) od drugega četrtletja leta 2008 po državah
članicah Opomba: Podatki za prvo četrtletje leta
2013 za HU in HR; vir: Eurostat (nacionalni računi), izračuni GD
EMPL. Zaposlovanje se
bo v prihodnje verjetno rahlo izboljšalo, predvsem zaradi napovedanih
povečanj BDP. Trenutno stopnja prostih delovnih mest znaša
približno 1,5 %, kar je bolj ali manj enako povprečju od konca leta
2010.[4] V skladu s srednjeročnimi napovedmi bo
več trendov privedlo do nadaljnjega porasta zaposlovanja, zlasti na
nekaterih področjih. Na primer, tehnološki napredek bo ustvaril delovna
mesta v sektorju IKT (po pričakovanjih naj bi bilo do leta 2015 razpisanih
900 000 prostih delovnih mest za strokovnjake na področju IKT), po
drugi strani pa se bo zaradi staranja prebivalstva, kljub sedanjemu omejevanju
sredstev za zdravstveno varstvo, verjetno srednjeročno povečalo
povpraševanje po zdravstvenih delavcih in storitvah, povezanih z zdravstvom (v
letu 2012 se je v poklicih v zdravstvu v EU-27 že zaposlilo skupaj skoraj en
milijon oseb). Poleg tega prehod na zeleno gospodarstvo lahko privede do
povečanja zelenih delovnih mest v letu 2000 (skupno število zaposlenih se
je iz 2,4 milijona v letu 2000 povečalo na 3 milijone v letu 2008 in je po
ocenah v letu 2012 znašalo 3,4 milijona). Tudi v drugih sektorjih, kot
je prometna industrija, ki so odvisni od visoke tehnologije, bo treba zaposliti
občutno več srednje do visokokvalificirane delovne sile zaradi rasti
letalskega in potniškega prometa ter visokega deleža starejšega osebja, ki bo
po pričakovanjih zapustilo prometni sektor do leta 2020. Dinamiko
zaposlovanja v glavnem oblikuje padec stopnje zaposlitev. Iz
osnovne dinamike je razvidno, da je padec stopnje zaposlenosti posledica
povečanja stopnje izstopanja iz trga dela in zmanjšanja stopnje
zaposlitev, pri čemer je slednja relativno pomembnejši dejavnik (slika 5).[5] Med letoma 2008 in 2012 se
je stopnja zaposlitev zmanjšala v 24 državah članicah, hkrati pa se je
povečala samo v treh (v LU, DE in na NL). Največji padec je bilo
mogoče opaziti na DK, CY in v SI. Slika 5: Stopnja
zaposlitev in stopnja izstopanja iz trga dela v EU-27, letno povprečje v
obdobju 2005-12 Vir: Eurostat (LFS), izračuni GD
EMPL. Segmentacija na
trgu dela je še naprej znatna. Od let 2011 se je delež zaposlenih za
določen čas povečal za 0,4 odstotne točke, kar v glavnem
odraža negotove gospodarske razmere. To prispeva k že obstoječi visoki brezposelnosti
in/ali nizkim stopnjam udeležbe nekaterih skupin. Za zaposlovanje mladih sta
značilna visoka deleža zaposlitev za določen čas in zaposlitev s
krajšim delovnim časom, pri čemer je bilo v letu 2012 od skupnega
števila zaposlitev malo več kot 40 % zaposlitev za določen
čas in 30 % zaposlitev s krajšim delovnim časom. Za primerjavo,
v celotnem delovno aktivnem prebivalstvu je bil delež zaposlitev za
določen čas in zaposlitev s krajšim delovnim časom precej nižji,
in sicer je v EU-28 v letu 2012 delež zaposlitev za določen čas
znašal približno 14 %, delež zaposlitev s krajšim delovnim časom pa
19 %. Ženske so prekomerno zastopane pri zaposlitvah s krajšim delovnim
časom. V letu 2012 je bilo s krajšim delovnim časom zaposlenih
31,9 % žensk in 8,4 % moških, pri čemer je delež žensk, ki so
bile zaposlene s krajšim delovnim časom na NL, v UK, v DE, v AT in BE
presegal 40 %, kar je bistveno znižalo izmerjene stopnje zaposlenosti
žensk v ekvivalentu zaposlitve s polnim delovnim časom. Čeprav
udeležba pri naslednjih oblikah dela ni vedno posledica lastne odločitve,
v sedanjih razmerah delo za določen delovni čas in delo s krajšim
delovnim časom lahko prispeva k ustvarjanju delovnih mest;
srednjeročno ali dolgoročno pa je lahko odskočna deska za
pogodbo za nedoločen čas in/ali za pogodbo za polni delovni čas
(npr. pri mladih). Segmentacija je razvidna tudi iz stalnih razlik v
plačah glede na spol in nizkih stopnjah prehoda od manj do bolj
zaščitenih pogodbenih oblik dela. Slednje obremenjujejo skupine, ki
običajno delajo po pogodbah za določen delovni čas, v glavnem
mladi. Usklajevanje
ponudbe in povpraševanja na trgu dela je v več državah članicah slabo
razvito. Čeprav
se v zadnjih treh letih stopnja prostih delovnih mest v povprečju ni
veliko spremenila, se je brezposelnost povečala, kar kaže poslabšanje na
področju usklajevanja ponudbe in povpraševanja na trgu dela. Krivulja po
Beveridgevem modelu (slika 6) kaže, da od sredine leta 2011 narašča
strukturna brezposelnost. Krivulje po Beveridgevem modelu so se poslabšale za
večino držav članic, z izjemo DE. Ta na splošno negativen trend je v
glavnem posledica naraščajočega neskladja med spretnostmi in
potrebami na trgu dela[6], kar kaže, da pomanjkanje priložnosti na trgu
dela v povezavi z gospodarsko krizo ustvarja histerezo, proti kateri je treba
ukrepati z naložbami v človeški kapital ter učinkovitejšim
usklajevanjem ponudbe in povpraševanja na trgu dela. Slika 6:
Krivulja po Beveridgevem modelu, EU-27, 1. četrtletje leta 2008 – prvo
četrtletje leta 2013 Opomba: LSI
(navpična os) pomeni kazalnik pomanjkanja delovne sile („labour shortage
indicator“), ki izhaja iz rezultatov poslovnega pregleda EU (delež proizvodnih
podjetij, ki opozarja na pomanjkanje delovne sile kot dejavnik, ki omejuje
proizvodnjo); vir: Eurostat Rastoče število
brezposelnih, povečan delež dolgotrajno brezposelnih in posledično
zmanjševanje učinkovitega usklajevanja ponudbe in povpraševanja na trgu
dela predstavljajo resne izzive za aktivne politike zaposlovanja in javne zavode
za zaposlovanje. Nekatere države članice so povečale znesek sredstev,
dodeljenih aktivnim politikam trga dela in javnim zavodom za zaposlovanje,
hkrati pa so druge države članice z namenom uresničevanja ciljev
konsolidacije javnih financ sredstva zmanjšale, pri čemer so si
prizadevale za povečano učinkovitost javnih zavodov za zaposlovanje.
Nekatere države članice so prav tako izpopolnile delovne procese znotraj
javnih zavodov za zaposlovanje. Zdi se, da so
gospodarska kriza in njeni učinki na trg dela vplivali na migracijske
tokove v EU na
tri različne načine, in sicer so zmanjšali migracijo iz tretjih držav
v EU (za 3,7 % od leta 2010 do leta 2011), povečali migracijo iz EU v
države tretjega sveta (za 14% od leta 2010 do 2011, od tega 90 %
predstavlja migracija iz ES, UK, FR, IE, PT in CZ, v glavnem pa gre za
migrante, ki se vračajo, in ne za državljane teh držav) in spremenili
vzorce, kar zadevo migracijo znotraj EU („mobilnost znotraj EU“). Mobilnost
delavcev znotraj EU je vedno bolj posledica dejavnikov odbijanja, po drugi
strani pa so v preteklosti prevladovali dejavniki privlačevanja. Na
splošno kljub relativno velikemu povečanju mobilnosti iz južnih držav
članic v druge države članice EU (npr. v UK in DE) ostajajo absolutne
številke relativno nizke v primerjavi s številčnostjo delovne sile (in
segmenta brezposelnih) v južnih državah EU in tudi v primerjavi z veliko
večjimi tokovi mobilnosti iz vzhodnih in osrednjih držav članic, ki
so še vedno najbolj zastopane države izvora v primeru oseb, mobilnih znotraj
EU. Ponudba
spretnosti zaostaja za spremembami v povpraševanju po spretnostih. Več
trendov, zlasti globalizacija in tehnološke spremembe (ki temeljijo na
spretnostih), je privedlo do postopnih sprememb v povpraševanju po delovni
sili. Relativno povpraševanje po visokokvalificiranih delavcih se je na splošno
povečalo, kar pa je slabo vplivalo na povpraševanje po srednje- in
nizkokvalificiranih delavcih („povpraševanje po izboljšanih spretnostih delovne
sile“). Nastopila je tudi sprememba relativnega pomena tipov spretnosti, pri
čemer so spretnosti, povezane z IKT, in „mehke spretnosti“ postale bolj
pomembne za veliko število poklicev. Čeprav so se skozi
čas povprečne stopnje izobrazbe, s tem pa tudi „kakovost“ ponudbe
spretnosti, povečale, spretnosti, ki jih imajo delavci, ne dohajajo
povpraševanja po spretnostih. Zlasti to drži v času, ko se za udeležbo pri
vseživljenjskem učenju uveljavljajo negativni trendi v več državah
članicah, tako za moške kot za ženske. Zaradi takih sprememb v relativnem
povpraševanju po spretnostih in v ponudbi spretnosti so zaposlitvene možnosti
za visokokvalificirane delavce boljše kot zaposlitvene možnosti za
srednjekvalificirane in nizkokvalificirane delavce. Napovedi za trg dela
potrjujejo uveljavljanje tega trenda v naslednjih letih[7]. Potencial rasti
Evrope in njeno konkurenčnost ogrožajo strukturne pomanjkljivosti v
evropskem naboru spretnosti. Nedavni podatki[8] kažejo, da ima
približno 20 % delovno sposobnega prebivalstva spretnosti na zelo nizki
ravni, v nekaterih državah pa je ta delež celo višji (ES, IT). Le nekatere
države (FI, NL, SE) imajo visok delež ljudi z zelo dobrimi spretnostmi,
večina evropskih držav pa zaostaja za najuspešnejšimi državami zunaj
Evrope (kot sta Japonska in Avstralija). Ti podatki potrjujejo, da naložbe
Evrope v izobraževanje in spretnosti niso učinkovite, kar ogroža njeno
srednjeročno konkurenčnost in zaposljivost velikega deleža delovne
sile. Deset držav članic je zmanjšalo odhodke za izobraževanje v
absolutnem smislu (DK, IE, EL, ES, IT, CY, HU, PT, SK in UK), 20 držav
članic pa je zmanjšalo relativni delež BDP, ki ga namenijo izobraževanju. Gibanja
plač se prilagajajo potrebam po ponovnem uravnoteženju gospodarstva. Pred izbruhom
krize so znotraj EU, zlasti pa v euroobmočju, nastajala znatna zunanja
neravnotežja. Nedavno je dinamika stroškov dela na enoto podprla zunanje
uravnoteženje (slika 7). Poleg tega se realna gibanja stroškov dela prilagajajo
v skladu s položajem trga dela v različnih državah. Pomembno je, da so
gibanja plač še naprej skladna s potrebami po uravnavanju zunanjih
neravnotežij in zmanjševanju brezposelnosti. Če jih bo mogoče
ohraniti, bodo nedavna povečanja plač v državah s presežkom lahko
okrepila skupno povpraševanje.[9] Slika 7: Gibanja
nominalnih stroškov dela na enoto v euroobmočju Opomba:
za EL ni na voljo podatkov po četrtletjih; EL je bila izločena ob
koncu leta 2012; vir: izračuni GD EMPL na podlagi podatkov Eurostata. Gibanja cen so zgolj počasi in deloma
črpala iz zmanjševanja stroškov dela na enoto ter zmerne rasti plač. Deloma je
mogoče ta nepopolni prenos razložiti s hkratnim povišanjem posrednih
davkov in cen pod vladnim nadzorom zaradi konsolidacije javnih financ[10]. Zmanjševanje
nominalnih stroškov dela na enoto poleg visokih cen je privedlo do zmanjšanja
deleža prihodkov od dela v več državah članicah, zlasti v ES, na PT
in v EL. Posledica tega je bilo povečanje stopenj dobička, ki pa ga
ni spremljal povečan obseg vlaganja. Davčna
obremenitev v mnogih državah članicah ostaja enaka. Visoka
davčna obremenitev, ki se v nekaterih primerih povečuje, zlasti za
delavce z nizkimi plačami in za prejemnike drugega dohodka v
gospodinjstvu, ostaja vprašanje v mnogih državah članicah. Za ponazoritev,
v primeru delavcev z nizkimi plačami (67 % povprečne plače)
je upadu davčne obremenitve med letoma 2008 in 2010 v večini držav v
naslednjih dveh letih sledilo povečanje v skoraj vseh državah
članicah (z izjemo UK, NL, PT, SI in FI). Stopnje iz leta 2012 so znašale
20 % ali manj na MT in IE ter več kot 45 % v BE, DE, FR in na
HU. Med letoma 2012 in 2013 so se povišanja dohodnine osredotočala na
delavce z višjimi dohodki, v 11 državah članicah pa je bilo tako tudi po
tem obdobju [11]. Spremembe
celotne davčne obremenitve so v glavnem izhajale iz dohodnine, ki se je
povečala v 19 (od 26) držav članic (slika 8; opomba: samska oseba
brez otrok). Povišanje dohodnine je bilo zlasti visoko na IE, HU in v EL.
Če se dohodnina in prispevki zaposlenih za socialno varnost obravnavajo
skupaj,
se je „obremenitev“ zaposlenih povečala v 18 državah
članicah, hkrati pa za delodajalce to ne drži popolnoma (povečanje
obremenitve v 11 državah). Na splošno je stopnja prispevkov delodajalcev za
socialno varnost ostala bolj ali manj stabilna v večini držav članic,
z nekaj izjemami (zlasti v FR, na SK, PL in HU). Slika 8:
Sprememba celotne davčne obremenitve med letoma 2010 in 2012 po
komponentah (67 % povprečne plače, samska oseba brez otrok). Opomba: Podatki za CY in HR
niso na voljo; vir: OECD. Boj proti delu
na črno je v nekaterih državah članicah izziv. Dejavnost sive
ekonomije in delo na črno imata negativne posledice, ki vplivajo na
makroekonomske cilje, pa tudi na kakovost in produktivnost dela ter socialno
kohezijo. Z makroekonomskega vidika zmanjšujeta davčne prihodke (davek od
prihodka in DDV) ter škodujeta financiranju sistemov socialne varnosti. Z
mikroekonomskega vidika delo na črno in druge netipične oblike
zaposlovanja, kot je navidezno samozaposlovanje, prispevajo k izkrivljanju
lojalne konkurence med podjetji, to pa privede do socialnega dampinga, ki preprečuje
ustvarjanje rednih zaposlitev s popolno socialno zaščito. Prav tako
povzroča produktivno neučinkovitost, saj se neformalna podjetja
značilno izogibajo dostopu do formalnih storitev in vložkov (npr.
kreditom) in ne rastejo. Čeprav popolnoma zanesljivi podatki o obsegu sive
ekonomije in dela na črno še niso na voljo, grobi podatki kažejo, da to
vprašanje v nekaterih državah članicah predstavlja velik izziv[12]. Kriza
je bistveno spremenila dinamiko neenakosti in prizadela različne skupine
prebivalstva na različne načine. Čeprav je med
letoma 2008 in 2012[13] v EU-27 razmerje kvintilnih razredov v
povprečju ostalo stabilno, obstajajo velika razpršenost in vedno
večje razlike, kar zadeva neenakost med državami članicami (slika 9). Neenakost se je
povečala v večini
južnih držav članic (v ES, EL, IT, na CY), pa tudi na HR, v EE, na DK, na
HU, na SK in nekoliko na IE. Ne glede na nedavna izboljšanja neenakost še vedno
ostaja posebej zaskrbljujoča v BG, LV, na PT in v RO. Slika
9: Neenakost porazdelitve dohodka (razmerje dohodkovnih kvintilnih razredov),
2008–2012 Vir: Eurostat,
EU-SILC. *Podatki za AT, BE, IE in UK za leto 2011 in ne za leto 2012, ocene za
leto 2012 za EU-27 in EU-28, začasni podatki za Italijo. Stopnja tveganja
revščine in stopnja socialne izključenosti sta se bistveno
povečali, pri čemer se razlike med državami članicami prav tako
poglabljajo. Vendar pa bi bila potrebna velika sprememba trenda, da bi bilo
mogoče uresničiti krovni cilj strategije Evropa 2020, v skladu s
katerim 20 milijonov ljudi ne bi bilo več ogroženih zaradi tveganja
revščine ali socialne izključenosti. Od
začetka krize v letu 2008 do leta 2012[14],
se je število Evropejcev, ki jih ogroža revščina ali socialna
izključenost, povečalo za zaskrbljujočih 8,7 milijonov (brez HR)
in doseglo 25,1 % prebivalstva EU-28 v letu 2012 (slika 10). Čeprav
se je delež prebivalstva, ki ga ogroža revščina ali socialna
izključenost povečal, zlasti v tistih državah članicah, ki jih
je gospodarska kriza najbolj prizadela, nekaj držav članic poroča o
zmanjševanju relativnih stopenj revščine. Slika
10: Gibanja stopnje tveganja revščine ali stopnje socialne
izključenosti (AROPE) v obdobju 2008–2012 Vir: Eurostat,
EU-SILC. Razvrstitev po stopnji tveganja revščine ali stopnji socialne
izključenosti v letu 2012. Ocene za EU-27 in EU-28 za leto 2012,
začasni podatki za IT, *Podatki za AT, BE, IE in UK za leto 2011 in ne za
leto 2012, **Podatkov za HR in EU-28 za leto 2008 ni. Obstajajo
bistvene razlike med starostnimi skupinami. Najbolj prizadeto je
bilo delovno sposobno prebivalstvo. Revščina in socialna izključenost
med osebami v starosti od 18 do 64 let se je v zadnjih letih bistveno
povečala v dveh tretjinah držav članic, v glavnem zaradi
naraščajočih stopenj gospodinjstev brez delovno aktivnih članov
ali z nizko delovno intenzivnostjo ter revščine pri zaposlenih. V letu
2012 je približno 50 milijonov delovno sposobnega prebivalstva v EU-28 živelo z
manj kot 60 % nacionalne mediane ekvivalentnega dohodka, 33,1 milijona je
trpelo zaradi hudega materialnega pomanjkanja, 30,4 milijona ljudi v starosti
od 18 do 59 let pa je živelo v gospodinjstvu brez delovno aktivnih članov.
Slika 11:
Gibanja stopnje tveganja revščine ali stopnje socialne izključenosti
(AROPE) od leta 2005 v EU-28 za celotno prebivalstvo, otroke, delovno sposobno
prebivalstvo in starejše Vir: Eurostat, EU-SILC. EU-27 povprečje za
obdobje 2005–2009; EU-28 povprečje za obdobje 2010–2012, ocena za leto
2012. Starejši ljudje (stari
65 let in več) so bili relativno manj prizadeti, saj se je pri njih
tveganje revščine ali socialne izključenosti zmanjšalo v večini
držav članic, pri čemer so ženske še zmeraj bolj ogrožene zaradi
revščine v starosti kot moški. Vendar pa je relativno izboljšanje predvsem
posledica dejstva, da so pokojnine v glavnem ostale nespremenjene, hkrati pa so
ravni dohodka delovno sposobnega prebivalstva ostale nespremenjene ali pa so se
zniževale. V primerjavi z
letom 2008 se je v več kot 20 državah članicah tveganje revščine
ali socialne izključenosti pri otrocih od leta 2008 dalje povečevalo
vzporedno s slabšanjem položaja njihovih staršev (ki so večinoma delovno
sposobni),
vendar pa se enostarševska gospodinjstva soočajo s tveganjem revščine
in socialne izključenosti (EU-28: 47,8 % v letu 2012), ki je več
kot dvakrat višje kot pri družinah z dvema odraslima (24,4 %). Bistveno
višje tveganje revščine pri enostarševskih družinah je prisotno po vseh
državah članicah, in sicer v SI, na FI in DK znaša 35 %, v BG pa
78 %. Podobno se družine s tremi ali več otroci soočajo z znatno
večjimi tveganji revščine ali socialne izključenosti (EU-28:
30,9 %) kot celotno prebivalstvo. Delovno sposobne moške so slabše razmere
na trgu dela v krizi bolj neposredno prizadele. Ne glede na to se ženske še
vedno soočajo z višjim tveganjem (trajne) revščine ali
izključenosti kot moški zaradi obdobij neaktivnosti in dela s krajšim
delovnim časom, ki so povezana z varstvom otrok. Tveganje revščine in
socialne izključenosti v letu 2012 je bilo precej višje (48,8 %) za
državljane tretjih držav (v starosti od 18 do 64 let) kot pa za državljane
držav članic (24,9 %). Na splošno se je razlika povečala z 21,7
odstotne točke v letu 2010 na 23,9 odstotne točke v letu 2012. Od leta 2011 so
v EU in v euroobmočju razpoložljivi dohodki gospodinjstev v povprečju
realno upadali. Upad je bil zlasti občuten (skupaj več kot 5
odstotnih točk v dveh letih) v EL, ES, IT, na CY, PT in v RO ter zmernejši
v BE, na CZ, DK, HU, NL, v SI in na SK. V drugih državah so dohodki
gospodinjstev ostali nespremenjeni ali so se rahlo povečali. Stabilizacijski
učinek socialne porabe na dohodke gospodinjstva se je poslabšal po letu
2010. Med
recesijo, ki je trajala od leta 2008 do leta 2009, je imela socialna poraba
pomembno vlogo pri ohranjanju dohodkov gospodinjstva v večini držav EU[15],
kar je bila prav tako posledica ukrepov fiskalne spodbude, ki so bili v skladu
z evropskim načrtom za oživitev gospodarstva iz novembra 2008 uvedeni za
ohranjanje skupnega povpraševanja in zajezitev prekomernega odpuščanja.
Poleg tega so neto socialni prejemki in znižani davki pozitivno prispevali k
spremembi bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev (GHDI) v letu 2009
in prvih dveh četrtletjih leta 2010 (slika 12). Od sredine leta 2010
dalje se je prispevek socialnih prejemkov k spremembi bruto dohodka
gospodinjstev zmanjševal. Možno je, da se je to zgodilo zaradi povečanega
števila dolgotrajno brezposelnih, ki so izgubili ugodnosti, in delne odprave
ukrepov v boju proti krizi zaradi določenega izboljšanja gospodarskih obetov
v nekaterih državah članicah. Nazadnje, v nekaterih državah članicah
je postopno zmanjševanje vpliva socialne porabe prav tako odražalo izboljšanje
gospodarskega položaja in obetov.[16] Slika
12: Prispevki komponent k rasti bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev
(GHDI) (EA-17 in EU-27).
Vir: Eurostat – sektorski računi Distribucijski
učinki konsolidacije javnih financ so se po državah zelo razlikovali. V skladu s
študijo na podlagi modela EUROMOD[17] so imeli svežnji za konsolidacijo javnih financ
glede na svojo zasnovo različen vpliv na gospodinjstva z visokimi in
gospodinjstva z nizkimi dohodki. V nekaterih državah so regresivni učinki
dodatno obremenili zlasti življenjski standard gospodinjstev z nizkimi dohodki.
Drugim državam članicam je uspelo preprečiti nesorazmerni učinek
na gospodinjstva z nizkimi dohodki, tako da so več pozornosti namenile
distribucijskemu profilu ukrepov za konsolidacijo javnih financ. Take razlike v
distribucijskih učinkih so nastopile neodvisno od razlik v celotnem obsegu
prilagoditev. Na splošno so
stopnje rasti socialnih odhodkov dosegle vrh leta 2009, po letu 2011 pa so bile
negativne (slika
13).V
zgodnji fazi krize (do leta 2009) je bil porast socialnih odhodkov predvsem
posledica odhodkov za brezposelnost, v manjšem obsegu pa tudi drugih funkcij
(zlasti pokojnin in zdravja). Rast socialnih odhodkov se je zmanjšala leta
2010, kar odraža prenehanje kombinacije ukrepov fiskalne spodbude in standardni
proces odprave avtomatske stabilizacije v državah, kjer je nastopilo gospodarsko
okrevanje. Od leta 2011 (slika 13) so socialni odhodki upadali kljub
nadaljnjemu slabšanju gospodarskih in socialnih razmer[18]. Slika 13: Prispevki k
rasti realnih javnih socialnih odhodkov v EU v obliki denarnih nadomestil in
storitev (2001–2012) Vir: Nacionalni računi, izračuni GD EMPL. Kriza je prav tako
prizadela strukturo porabe za socialno zaščito. V nekaterih državah so
leta 2009 in 2010[19] znatna povečanja nastopila na
področjih (kot so pokojnine in invalidnost), na katerih je bila stopnja
porabe že visoka in povezana z relativno šibkejšimi socialnimi razmerami in
razmerami na področju zaposlovanja (slika 14). Hkrati pa je v nekaterih
državah stopnja porabe ostala nespremenjena ali pa je celo upadala na
področjih, kot so zdravstvo, socialna izključenost, stanovanja ali
zasebna poraba. Slika 14: Kumulativni
prispevek k skupni rasti socialne zaščite v EU-27 po funkcijah (2007–2010)
in rast (realnih) skupnih odhodkov za socialno zaščito v Evropi po
državah, 2010 Opomba: Prispevki po funkcijah k celotni
rasti socialnih odhodkov; Vir: ESSPROS V
nekaterih državah članicah je zdravstvo za ranljive osebe postalo težje
dostopno. Skupaj
z učinki krize na dohodke bodo zmanjševanja porabe za javno zdravstvo
verjetno prizadela primernost dostopa do zdravstvenih storitev, zlasti za
skupine z nizkimi dohodki in ranljive osebe. Slika 15 kaže delež ljudi v
najnižjem dohodkovnem kvintilu, ki poročajo o tem, da njihove potrebe po
zdravstvenem varstvu niso bile zadovoljene, ker je bilo zdravljenje „predrago“,
čakalna doba predolga ali pa je bil kraj zdravljenja preveč oddaljen.
V EU-27 kot celoti se je ta delež od leta 2008 do leta 2011 povečal le
zmerno, o nadaljnjem poslabšanju visoke ravni dostopa do storitev so poročale
države, kot so LV, EL, IT in PL, hkrati pa so bistvena povečanja z nizkih
ravni beležile države, kot so CY, BE, FI, FR in SK. Slika 15:
Nezadovoljene potrebe po zdravstvenem varstvu, najrevnejši dohodkovni kvintil,
2008–2011 Vir: Eurostat EU-SILC 2011
2. IZVAJANJE
SMERNIC ZA ZAPOSLOVANJE: REFORME NA PODROČJU ZAPOSLOVANJA IN SOCIALNIH
POLITIK Ta oddelek[20] predstavlja
pregled reform in ukrepov, ki so jih države članice uvedle v zadnjih
dvanajstih mesecih. Smernice za zaposlovanje[21] državam
članicam zagotavljajo stabilne smernice politik za odziv na zaposlitvene
in socialne izzive glede na trenutne trende, da se dosežejo cilji strategije
Evropa 2020 (kakor je opisano v oddelku 1). V letnem pregledu rasti za
leto 2013 so bile določene prednostne naloge in smernice politik za države
članice, ki so predložile svoje nacionalne reformne programe za evropski
semester 2013. Nacionalni reformni programi so bili pregledani v skladu s tem
in Svet je na podlagi predloga Komisije izdal priporočila za posamezne
države. Odbor za zaposlovanje in Odbor za socialno zaščito sta opravila
pregled uspešnosti in razvoja držav članic pri odzivanju na zadevne
izzive, pri čemer sta uporabila prikaze uspešnosti zaposlovanja in
socialne zaščite. Poznejše reforme politik bodo ocenjene v okviru
evropskega semestra 2014. Evropski socialni sklad
podpira prizadevanja za dosego ciljev strategije Evropa 2020 z ukrepi za
boj proti brezposelnosti, s posebnim poudarkom na pomoči mladim,
zagotavljanjem pripravništev in vajeništev za prekvalifikacijo in izboljšanje
spretnosti, izobraževanjem, podporo socialni vključenosti in krepitvijo
upravnih zmogljivosti. V programskem obdobju 2014–2020 bosta tesno usklajevanje
ESS in drugih evropskih strukturnih in investicijskih skladov s prednostnimi
nalogami politik strategije Evropa 2020 ter usmerjenost skladov na
dosežke, okrepili vlogo skladov kot finančnih stebrov strategije. Reforme so bile sprejete
ali pa so v pripravi na vseh področjih, opisanih v naslednjih oddelkih.
Vendar se stopnja napredka na različnih področjih politik in med
državami članicah razlikuje. Zato so potrebna nadaljnja prizadevanja,
čeprav v številnih primerih učinki reform še niso v celoti vidni, saj
je potreben čas, da se dejansko uresničijo. Prav tako se „vrednosti“
reform običajno ne smejo ocenjevati ločeno, saj se številne reforme
lahko izvajajo istočasno. Zato bi morale države članice pri
oblikovanju politik in reform upoštevati ustrezne kompromise. 2.1 Smernica za
zaposlovanje 7: Povečanje udeležbe na trgu dela Države
članice so še naprej krepile svoje ukrepe aktivne politike zaposlovanja. Nekatere države
članice so povečale finančna sredstva, dodeljena ukrepom aktivne
politike zaposlovanja za leto 2013 (CY, IE, HR, PL, SE), medtem ko so jih
druge države (NL, SI) zmanjšale in več poudarka namenile
učinkovitosti. Nekatere države članice so sprejele ukrepe za
povečanje usklajenosti (BE, BG, ES, LT) in uvedle ali povečale
profiliranje brezposelnih oseb (FR). FR je oblikovala nacionalni načrt za
prednostno usposabljanje, ki ga izvajajo JZZ: 30 000 iskalcev dela prejme
usposabljanje za prednostna področja s številnimi delovnimi mesti. UK
zagotavlja več podpore za brezposelne osebe, za katere je težko najti
zaposlitev, tako da omogoča prilagojeno pomoč pri iskanju zaposlitve,
vendar hkrati zaostruje zahteve za nepretrgano prejemanje nadomestila za
brezposelnost. V IT so delodajalci, ki zaposlijo prejemnike nadomestila za
brezposelnost, upravičeni do nadomestila v višini 50 % preostale
subvencije, ki bi bila izplačana zaposlenim, če bi bili še naprej
brezposelni; poleg tega je bila oblikovana tudi podatkovna baza za zbiranje
podatkov o storitvah, ki se zagotavljajo po celi državi. Načrtovana
državna reforma v BE bo še naprej regionalizirala številne kompetence glede na
aktivacijo in spremljanje brezposelnih oseb. RO je spremenila svoj zakon o
zavarovanju za primer brezposelnosti, v katerega je med drugim uvedla novo
kategorijo brezposelnih oseb (tj. dolgotrajno brezposelne osebe), da bi imela
koristi od ukrepov aktivne politike zaposlovanja, kot sta pobuda za mobilnost
in brezplačna ocena kompetenc, pridobljenih po formalnih ali neformalnih
poteh. Namen programov javnih del v HU, HR, LV in SI
je, da se brezposelnim osebam omogoči vstop na trg dela in zagotovi
dohodkovna podpora za brezposelne osebe, ki niso upravičene do nadomestila
za brezposelnost. Številne
države članice so sprejele ukrepe za izboljšanje zmogljivosti svojih
javnih zavodov za zaposlovanje (JJZ), pri čemer so izboljšale
njihovo uspešnost in učinkovitost, usposabljanje in/ali zaposlovanje zaposlitvenih
svetovalcev (CY, CZ, DE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IE, NL, PL, PT, SI). Nekateri JJZ
se osredotočajo na ponudbo bolj prilagojenih storitev za brezposelne osebe
(SI), spodbujanje vzajemne odgovornosti (NL) in krepitev sodelovanja z drugimi
zainteresiranimi stranmi (PL), delodajalci in lokalnimi organi (HU, PT). DE se
namerava osredotočiti na dolgotrajno brezposelne osebe, za katere je težko
najti zaposlitev, tako da bo premestila osebje JJZ iz nekaterih oddelkov, ki se
ukvarjajo s kratkotrajno brezposelnostjo. V FR so bili iskalci zaposlitve
uvrščeni v tri kategorije na podlagi njihovih težav pri vstopu na trg
dela, pri čemer ima vsaka kategorija svojo metodo spremljanja. IE je
oblikovala pobudo „Jobpath initiative“ za povečanje zmogljivosti JJZ, tako
da je vključila zasebne tretje izvajalce, sprejela zavezo za
leto 2014 o podvojitvi števila uradnikov, ki obravnavajo primere
brezposelnih, in združila socialne ustanove. ES in PT sta rahlo povečali
vlogo zasebnih agencij pri posredovanju dela. 16 državam članicam (BE, BG,
CZ, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LT, LU, LV, RO, SE, SI in SK) so bila v okviru
evropskega semestra 2013 izdana poročila o ukrepih za izvajanje
specifičnih priporočil o ukrepih aktivne politike zaposlovanja in/ali
JJZ (tj. izboljšanje kvalitete, zajetje in učinkovitost ukrepov aktivne
politike zaposlovanja, povečanje uspešnosti JJZ, zagotovitev boljše
usmerjenosti ukrepa oziroma okrepitev elementov za aktiviranje in
individualiziranih storitev). Uvedeni
so bili posebni ukrepi, da bi se brezposelne osebe iz prikrajšanih skupin,
zlasti invalidne osebe, dolgotrajno brezposelni
in delavci s priseljenskimi koreninami lažje vklopili na trg dela. Nekatere države
članice (BG, HU, NL, PT) so sprejele ukrepe za izboljšanje razmer na trgu
dela za osebe iz prikrajšanih skupin na splošno. Druge države so svoja
prizadevanja usmerile na posebne ciljne skupine. Nekatere države (FI, HU,
LT in MT) so obravnavale razmere na trgu dela za invalidne osebe. HU je
ustanovila nov organ in mrežo za izvajanje ukrepov v zvezi z rehabilitacijo ter
z nižjimi prispevki za socialno varnost znižala stroške dela. FI z novim
projektom predvideva imenovanje osebnega koordinatorja, ki zagotavlja
individualno prilagojene storitve za invalidne osebe. Učinek projekta naj
bi povečale druge spremembe, in sicer podaljšanje trajanja dela s krajšim
delovnim časom z nadomestilom za krajši delovni čas v primeru bolezni
in znižanje meril za poklicno rehabilitacijo. Na MT si novoustanovljeni „Job
Bridge Centre“ prizadeva za vključitev invalidnih oseb v zaposlitev. LT je
več pozornosti namenila podpori pri zaposlovanju invalidnih oseb, tako da
je izboljšala financiranje socialnih podjetij. Številni ukrepi aktivne
politike zaposlovanja (kakor so opisani zgoraj) so bili posebej namenjeni
dolgotrajno brezposelnim. IE je dolgotrajno brezposelnim zagotovila več
usposabljanja in izobraževanja, da bi povečala njihove zaposlitvene
možnosti, in hkrati začela zagotavljati nepovratna sredstva podjetjem v
okviru pobude za njihovo zaposlitev. Državna agencija za zaposlovanje v LV
zagotavlja podporo dolgotrajno brezposelnim osebam, ki imajo težave z
zasvojenostjo. DK je nova delovna mesta zagotovila
večinoma v javnem sektorju, zlasti za dolgotrajno brezposelne, ki jim
grozi, da bodo izgubili nadomestilo. Države članice so
sprejele posebne ukrepe za vključitev ljudi s priseljenskimi koreninami.
DE je sprejela program, ki spodbuja vključitev priseljencev na trg dela in
povečuje njihovo sodelovanje v sistemu izobraževanja in poklicnega usposabljanja.
SE je okrepila svoje ukrepe aktivne politike zaposlovanja za priseljence, tako
da je dala prednost ukrepom v zvezi z delovnimi mesti in razširila subvencije
plače za osebe, rojene v tujini. Države
članice so obravnavale položaj mladih na trgu dela, uvedle pa so tudi že
nekaj elementov pobude „jamstvo za mlade“. Ker se je položaj mladih
na trgu dela poslabšal, so vse države članice za to ciljno skupino uvedle
dodatne ukrepe. V številnih primerih so bili že obstoječi ukrepi
podaljšani, finančno okrepljeni in so zajeli širšo ciljno skupino.
Subvencije plače v celoti, delno in/ali glede na sektor (BE, BG, EL, HU,
FR, IT, PT), zmanjšanje stroškov dela, ki niso povezani s plačo, (BE, EL,
ES, FR, HR, PT, SI), pripravništva za mlade (BE, CZ, PT), vajeništva (DK, EL,
ES, FI, HU, IT, PT, SE, UK), posredovanje dela (CY, PL, SI), svetovanje (AT) in
zaposlitvene možnosti v javnem sektorju (BG, FR, HU) so bili najpogostejši
skupni instrumenti, ki so se uporabili za spodbujanje zaposlovanja mladih. Večina držav
članic trenutno pripravlja nacionalne programe za izvajanje jamstva za
mlade, ki bodo začeli veljati januarja 2014; druge države
članice pa naj bi svoje programe predložile do pomladi 2014. Popolnoma
oblikovani programi jamstev za mlade ali nekateri njihovi sestavni deli ali pilotni
projekti so bili uvedeni v zadnjih dvanajstih mesecih (AT, ES, FI, FR, IE, HR,
HU, MT, RO, UK). Na FI je bil program jamstev za mlade okrepljen
1. januarja 2013. Na IE se je pilotni projekt programa jamstev za
mlade začel izvajati v enem okrožju Dublina, celovito izvajanje pa je
predvideno za leto 2014. RO je začela izvajati javni razpis za strateške
projekte v vrednosti 10 milijonov EUR in sprejela nacionalni načrt za
zaposlovanje mladih. UK je z zagotovitvijo vajeništev in posredovanjem delovnih
mest za prostovoljno delo dosegla napredek v svojem programu „Youth Contract“. AT je uvedla ukrep za inštruiranje mladih (Youth Coaching),
ki mladim pomaga pri iskanju izobraževalne ali poklicne poti, ki ustreza
njihovim osebnim potrebam. V HU bo shema „prva zaposlitev“
omogočila 100 % povrnitev prejemkov zaposlenih v višini
štirimesečne plače in prispevkov za socialno varnost za nove
udeležence na trgu dela. MT je sprejela nacionalno strategijo za zaposlovanje
mladih kot celovit okvir za uspešno vključevanje mladih v zaposlovanje in
hkrati imenovala odbor za ukrepe, ki je deloma zadolžen za izvajanje jamstva za
mlade. V FR so „delovna mesta za prihodnost“
subvencionirane pogodbe, ki so namenjene usposabljanju in
zaposlitvi 100 000 mladih do konca leta 2013 oziroma 150 000
mladih do marca 2014, večinoma v javnem sektorju, hkrati pa se je na
10 območjih začel pilotni projekt, ki zajema 10 000 mladih, ki
niso zaposleni in se ne izobražujejo ali usposabljajo in so se znašli v velikih
težavah. ES je potrdila strategijo za podjetništvo in zaposlovanje mladih za
obdobje 2013–2016, ki zajema 100 ukrepov in več kot 3 485 milijard EUR
celotnega proračuna. Države
članice so okrepile ukrepe za povečanje stopnje zaposlenosti žensk
ter usklajevanje dela in zasebnega življenja z uvedbo sprememb storitev v
okviru predšolske vzgoje in varstva[22] in pregledom
predpisov o starševskem dopustu. Dodeljena so bila dodatna sredstva, da se
zagotovijo bolj fleksibilni urniki vzgojno-varstvenih ustanov (DE, FI, HU, MT,
PL). UK je objavila nov načrt za neobdavčeno nadomestilo za nego in
varstvo otroka za družine, ki so delovno aktivne, IE pa je zagotovila dodatna
mesta za podaljšano bivanje za osnovnošolske otroke iz družin z nizkimi
dohodki. DE je uvedla pravico do varstva otrok, mlajših od treh let, in
zagotovila nadomestila za preživljanje in vzgojo otrok. Kljub temu je ohranila
otroški dodatek za otroke, ki niso vpisani v vzgojno-varstvene ustanove. HU bo
z letom 2014 starost za začetek obveznega izobraževanja znižala na tri leta.
HR je uvedla obvezno predšolsko izobraževanje
in spremenila svojo zakonodajo o nestandardnih oblikah otroškega varstva[23]. EE je
spremenila zakon o starševskem nadomestilu. Države članice so
za boljše usklajevanje družinskega življenja in delovnih obveznosti uvedle
spremembe povezane z bolj fleksibilnim delovnim časom za zaposlene (LU),
ukrepe za pomoč študentom z otroki (CZ), neobdavčene premije (DK) in
spodbujanje enakosti spolov s krepitvijo moči, vključevanjem in
usposabljanjem žensk (EE). Nekatere države članice
so podaljšale (plačani) starševski dopust (LU, MT, PL, UK). V DK in MT so
samozaposleni starši (glede na zaposlene starše) pridobili enake pravice za
starševski dopust. Z novimi ukrepi so v EE in PL spodbujali očete, da
izkoristijo očetovski dopust. V FR so bili uvedeni novi predpisi, s
katerimi je drugi starš upravičen do šest mesecev starševskega dopusta. AT
je reformirala svoje predpise o dopustu za nego in varstvo otroka, da bi
izboljšala ravnotežje med delom in družinskim življenjem za starše, ki živijo v
netradicionalnih družinah, in da bi olajšala uporabo obstoječih modelov.
HR je uskladila zakon o porodniškem dopustu in starševskih nadomestilih s
pravnim redom EU. V pobudah za
spodbujanje zaposlovanja so bile obravnavane tudi ovire za daljše delovno
življenje. Nekatere države članice so sprejele ukrepe za povečanje
stopnje zaposlenosti med starejšimi delavci (AT, BE, CZ, FI, PL, SI), npr. s
sprejetjem posebnih ukrepov, akcijskih načrtov in strategij o staranju
(CZ, FI, PL). Ti so zajemali delo s krajšim delovnim časom (AT),
usposabljanje na delu (SI), uvedbo celovitega
usposabljanja/e-usposabljanja za zaposlene JZZ pri izboljševanju storitev za
brezposelne, starejše od 50 let (PL), in
zagotavljanje pobud za delodajalce, ki zaposlijo starejše delavce (AT, ES,
PT). BE je okrepila ukrepe za spodbujanje dela po upokojitveni starosti, pri
čemer so morale družbe z več kot 20 zaposlenimi predložiti letne
načrte za ohranitev ali povečanje števila
zaposlenih, starejših od 45 let, in dvignila starostno mejo, ki se navaja pri
izključitvi iz iskanja aktivne zaposlitve z 58 na 60 let. Španija je marca
2013 sprejela kraljevi dekret, da bi omogočila združljivost upokojitve in
trajanja poklicnega obdobja, in da bi preprečila, da bi velika podjetja
kolektivno odpuščala zaposlene, starejše od 50 let. V poročilu o
ukrepih za izvajanje specifičnih priporočil so bili letos v zvezi z
udeležbo na trgu dela še posebej poudarjeni izzivi v zvezi z udeležbo žensk na
trgu dela (11 držav članic: AT, CZ, DE, EE, HU, IT, MT, NL, PL, SK in UK),
ohranjanjem ljudi na trgu dela in povečanjem zaposlovanja starejših
delavcev (15 držav članic: AT, BE, BG, CZ, ES, FI, FR, LT, LU, MT, NL, PL,
RO, SI in SK) ter povečanjem možnosti za zaposlovanje mladih (22 držav
članic: AT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, ES, FI, FR, HU, IT, LT, LU, LV, MT,
PL, RO, SE, SI, SK in UK). Nekatere
države članice so spremenile raven minimalnih plač ali plač v
javnem sektorju. Večina držav članice je sprejela
ukrepe politike na področju plač. Nekatere države so zabeležile
povečanja minimalne plače (CZ, EE, FR, HR, HU, LT, PL, SI, RO). V
nekaterih drugih državah pa so se minimalne plače znižale (EL) ali so bile
zamrznjene (PT). Tudi plače v javnem sektorju so bile zamrznjene ali so se
v nekaterih primerih znižale; v nekaterih državah članicah (ES, IT NL, PT)
so se v javnem sektorju razširile zamrznitve plač, v drugih državah pa so
bili uporabljeni rezi v plače (CY, EL, HR, IE, SI). DK pa nasprotno
omogoča rahlo povečanje plač v javnem sektorju. RO je sprejela
ukrepe, da plače javnih uslužbencev ponovno dvigne na raven iz
junija 2010. Države
članice so obravnavale tudi mehanizme določanja plač,
vključno z indeksacijo plač in procesi kolektivnih pogajanj. Indeksacija
plač je bila (začasno) ustavljena ali spremenjena v nekaj državah
članicah (CY, ES, LU). IT je spremenila svoj okvir kolektivnih pogajanj o
plačah, da bi lahko bolje upoštevala gibanje plač na lokalni in
sektorski ravni. V ES so socialni partnerji dosegli dogovor o zmernosti
plač za obdobje 2012–2014, pri čemer so povišanja plač omejili
in plače povezali z rastjo španskega BDP in inflacijo v euroobmočju.
V BE je vlada po neuspešnih pogajanjih med socialnimi partnerji o novem
panožnem kolektivnem dogovoru določila plačno normo (znesek, za
katerega stroški dela lahko presežejo inflacijo) na 0 % za leto 2013 in
2014. V poročilih o ukrepih za izvajanje specifičnih priporočil,
sprejetih julija 2013, Komisija opozarja države članice (BE, DE, FI, FR,
IT, LU, SI), ki se še niso uspešno soočile z izzivom gibanja plač. Številne
države članice so sprejele davčne ukrepe, da bi spodbudile
ustvarjanje delovnih mest. Nekatere države (CZ, DK, LV, MT, NL,
RO, SK in UK) še naprej spodbujajo programe javnih naložb in/ali naložbene
pobude, da kljub strogim davčnim omejitvam pripomorejo k ustvarjanju
delovnih mest. V različnih državah (BE, ES, FI, FR, HU, LV, MT in UK) so
bili sprejeti davčni ukrepi, da se spodbudi ustvarjanje delovnih mest.
Skoraj vse države članice so uvedle nove ukrepe ali pobude (ali okrepile
že obstoječe ukrepe ali pobude) za spodbujanje zasebnih naložb v razvoj in
raziskave ter inovacije. Hkrati pa je velika večina držav članic
uvedla nepovratna sredstva za mala in srednja podjetja ali srednje velika
podjetja. Davčna obremenitev
je še vedno močna v številnih državah članicah, tudi z vidika
omejenega fiskalnega manevrskega prostora, vendar je ukrepe za obravnavanje te
težave sprejelo le malo držav. Da se podpre povpraševanje po delovni sili, sta
EE in HR zmanjšali stopnje prispevkov za socialno varnost, ki jih plačujejo
zaposleni in delodajalci, BE, HU in PT pa so te stopnje znižale za posebne
skupine. PT daje finančno podporo delodajalcem, ki zaposlujejo starejše
brezposelne osebe (nad 45 let), v obliki povračila v višini 75 % do
100 % prispevkov za socialno varnost, ki jih plača delodajalec. FR je
uvedla novo davčno olajšavo za konkurenčnost in zaposlovanje, ki bo
omogočila zmanjšanje stroškov dela. LV je v zvezi s ponudbo delovne sile
znižala davčno stopnjo za dohodnino na 24 %. V BE je „dodatek za
delo“ namenjen povečanju neto plače delavcev z nizkimi dohodki, s
čimer se je zmanjšala brezposelnost in zmanjšal obseg pasti nizkih
plač. Na splošno so se poročila o ukrepih za izvajanje
specifičnih priporočil, objavljena letos, osredotočala na
zmanjšanje davčnega bremena za delavce z nizkimi dohodki (AT, DE, HU, LV
in HU) in zmanjšanje davčnega bremena in socialnih prispevkov za vse
delavce (BE, CZ, DE, FR, IT, NL). Nekatere
države članice so še naprej podpirale pobude za odkrivanje sektorjev s
številnimi delovnimi mesti (CZ, FI, LU, MT, NL, RO). Vlada v LU
še naprej izvaja strategijo vlaganja v obetavne nove gospodarske sektorje,
ustanovila pa je tudi odbor za odkrivanje novih nišnih sektorjev z velikim
potencialom rasti delovnih mest. V CZ je največji program „New Green for
Savings“, ki ga financira ESS, svoj prvi razpis objavil sredi leta 2013. RO
načrtuje, da bo s fiskalnimi pobudami (tj. oprostitvami davkov) zajela
večji del sektorja informacijskih tehnologij. Kljub temu celostni okviri
politik, ki povezujejo področje zelene rasti in zaposlovanje, obstajajo le
v nekaj državah članicah (EL, FR, AT, PT, FI), druge države pa so dosegle
nekaj napredka pri uvedbi bolj celovitega odziva politik (BG, IE, ES, LU, MT,
HR). Številne države članice še vedno obravnavajo zeleno rast z naborom
različnih instrumentov in politik (npr. CZ, LT, LT, SI)[24]. Nekatere
države članice so uporabile subvencije za delodajalce in spodbujale
podjetništvo. Subvencije za delodajalce so se pogosto
uporabile za oblikovanje povpraševanja po delovni sili (LV, ES na regionalni
ravni, NL in SI). Države članice so sprejele nekatere nadaljnje ukrepe za
spodbujanje ustanavljanja podjetij in samozaposlitve. Nekatere države so
začele ponujati ali pa brezposelnim še naprej ponujajo subvencije za
pomoč pri ustanovitvi podjetja (BG, CZ, PL, SI), ES pa je ponudila
zmanjšanje prispevkov socialnega varstva, da bi povečala samozaposlitve in
podprla zaposlovanje nekaterih skupin, kot so invalidne osebe in mladi. AT je
izboljšala sistem socialnega varstva za samozaposlene. PT je uvedla ukrep, ki
podpira zaposlovanje v novoustanovljenih podjetjih. Nekatere države
članice (IT, LT, PL, SI) so se osredotočile na spodbujanje
podjetništva med mladimi. IT podpira samozaposlitvene projekte, ki jih razvijajo
mladi v južnih regijah, zlasti v neprofitnem sektorju. Druge države (AT, PL in
LT) se osredotočajo na skrajševanje upravnih postopkov in izboljšanje
poslovnega okolja, da se poveča ustvarjanje delovnih mest. CY zagotavlja
pomoč mikro, malim in srednje velikim podjetjem, tako da jim zagotavlja
tehnično podporo. Da bi privabila tuje vlagatelje, je CZ pripravila
„Welcome Package“, ki naj bi olajšal in pospešil vstop in zaposlitev
neevropskih državljanov, ki sodelujejo v večjih naložbah. Sprejeti
so dodatni ukrepi, ki obravnavajo vprašanje dela na črno. V zvezi z delom
na črno so nekatere države članice okrepile svoje kazenske ukrepe
(BE, CZ, EL, ES, FR, LV, NL, SK), druge pa so ponudile nekaj različnih
pobud za prijavo zaposlitve (EL, HR, LT, SI). BE in CZ sta se osredotočili
na boj proti navidezni samozaposlitvi, FR in SK pa sta več pozornosti
namenili inšpekciji nezakonitega dela. LT je uvedla sheme za delno
subvencioniranje, da bi olajšala poenostavljeno in fleksibilno obliko
zaposlovanja v kmetijstvu in gozdarstvu. EL je podprla uporabo „kuponov za
opravljeno delo“, tj. subvencioniranih kuponov z alternativno vrsto
zavarovanja, zlasti za gospodinjsko osebje in osebe,
zaposlene v kmetijstvu in zdravstvu. LV je okrepila zakonodajo za boj proti
davčnim goljufijam in še naprej izvaja svoj načrt ukrepov za boj
proti sivi ekonomiji in zagotovitev poštene konkurence. Številne države
članice še naprej uvajajo spremembe v svoje zakonodaje o varstvu
zaposlitve. V
FR so bili z zakonom o zagotavljanju delovnih mest, sprejetim junija 2013,
uvedeni večji dostop do dodatnega zdravstvenega zavarovanja, individualni
načrti usposabljanja, pravice za zagotavljanje mobilnosti in poklicnega
svetovanja, poenostavitev masovnih odpuščanj in večja fleksibilnost v
težkih gospodarskih razmerah z dogovori za ohranitev zaposlitve. V SI nova
reforma predvideva poenostavitev postopkov in zmanjšanje upravnih ovir,
povečanje fleksibilnosti na trgu dela, pobude za pogodbe za nedoločen
čas in odvračilne ukrepe za pogodbe za določen čas. BE
usklajuje zakonodajo o varstvu zaposlitve za delavce in uslužbence ter
povečuje fleksibilnost predpisov v zvezi z
delovnim časom. HR je spremembe delovne zakonodaje iz prve faze
zaključila junija 2013 in se nato osredotočila na, med drugim,
uskladitev z direktivo o ustanovitvi evropskega sveta delavcev in direktivo o
nekaterih elementih pogodb za določen čas. V EE je reforma javne
uprave prinesla znatne spremembe na področju delovnih razmerij in delovnih
pogojev v javnem sektorju in jih tako približala tistim v zasebnem sektorju.
Nekatere države članice so sprejele ukrepe za povečanje
fleksibilnosti delovnopravne zakonodaje, pri čemer so uporabile pogodbe za
določen čas (v CZ za sezonsko delo v kmetijstvu in gradbeništvu),
podaljšanje kratkoročnih delovnih razmerij (v DE s šest na dvanajst
mesecev), skrajšanje obveznih časovnih presledkov med pogodbami za
določen čas z istim delodajalcem (IT), podaljšanje delovnega
časa in uporabo fleksibilnega delovnega urnika (PL). Nekaj držav je
spremenilo plačila ali nadomestila za fleksibilne pogodbe (v DE za delavce
v številnih novih sektorjih, zaposlene pri agenciji za zagotavljanje
začasnega dela, v AT za kratkoročna delovna razmerja. Zato se je v
nekaterih državah članicah ravnotežje med fleksibilnostjo in
varnostjo spremenilo. Skupaj petim od sedmih držav, ki so prejele poročilo
o ukrepih za izvajanje specifičnih priporočil, da bi v letu 2013
reformirali zakonodajo o varstvu zaposlitve, se priporoča, da odpravijo
segmentacijo trga dela (ES, IT, SI, FR in PL). V LT in NL bi omilitev
zakonodaje o pogodbah za določen čas in varstvo pred odpuščanjem
pozitivno vplivalo na povečevanje zaposlovanja in pretočnost trga
dela. 2.2
Smernica za zaposlovanje 8: Razvijanje usposobljene delovne sile Izboljšanje ponudbe spretnosti in spodbujanje izobraževanja
odraslih sta postali prednostna naloga v več državah članicah. Številne
države članice so uvedle ukrepe, ki so namenjeni izboljšanju ponudbe znanj
ter spodbujanju izobraževanja odraslih. MT in BG sta z usposabljanjem
povečali zaposljivost brezposelnih oseb in delavcev z nizkimi dohodki, AT
pa je v izobraževalni sistem uvedla ugodne spremembe in se tako
osredotočila na zaposlene z nizkimi in srednjimi dohodki. PL je sprejela Strategijo
človeškega kapitala za leto 2020. V LV bo novi načrt, ki bo
spodbujal vračanje latvijskih kvalificiranih delavcev in strokovnjakov iz
tujine, ponujal informacije o trgu dela, jezikovne tečaje latvijskega
jezika in podporo za tiste otroke povratnikov na trg dela, ki so vključeni
v sistemu izobraževanja. V nekaterih
državah (CZ, IE, MT, NL) so se novi ukrepi osredotočali na specifične
sektorje z velikim potencialom ustvarjanja novih delovnih mest ali na sektorje,
ki jih je še zlasti prizadela kriza. MT podpira diplomante z znanji, ki so na
trgu dela zastopana s skromno ponudbo, tako da jim povrne stroške
izobraževanja, IE pa se je osredotočila na prekvalifikacijo diplomantov,
da bi izkoristila povečanje zaposlitvenih možnosti v sektorju IKT. Da bi
povečali delež delovne sile z zahtevanimi znanji, sta dve državi članici
(AT in DE) spremenili predpise o dostopu državljanov tretjih držav do
zaposlitve. Veliko število držav članic je leta 2013 uvedlo ali namerava
uvesti nove ali okrepljene ukrepe za ohranitev ali povečanje
človeških virov na področju znanosti, tehnologije, inženirstva in
matematike). Številne države članice so uvedle ukrepe, ki lajšajo prehod
iz šolanja v zaposlitev. Znatno število držav članic
(AT, BE, CZ, ES, FI, IT, PT, RO, SE, UK) si je prizadevalo za izboljšanje
prehoda iz šolanja v zaposlitev, tako da so razvile pripravništva in vajeništva
ter okrepile zadevne institucije. PT je reformirala dualni sistem vajeništva,
podaljšala trajanje pripravništva in povečala dostop do vseh ravni
kvalifikacij. RO je spodbujala poklicno usposabljanje za diplomante
visokošolskega izobraževanja. V UK bodo delodajalci lahko sami oblikovali svoja
vajeništva glede na svoje specifične potrebe, uveden pa je bil tudi nov
program pripravništva, ki bo mladim, ki jim primanjkuje znanj ter izkušenj,
zahtevanih na trgu dela, zagotovil sveženj podpornih ukrepov po meri, da se jim
omogoči dostop do vajeništev ali drugih delovnih mest. V BE lahko nizko
kvalificirani mladi opravljajo tri do šestmesečno pripravništvo s polnim
delovnim časom v podjetju, neprofitni organizaciji ali javni službi. FI si
v okviru jamstva za mlade prizadeva, da bi bil dostop do vajeništva
enostavnejši in privlačnejši tako za vajence kot delodajalce. IT je
poenostavila obveznosti delodajalca glede zagotavljanja usposabljanja za
vajence in namenila sredstva za pripravništva za mlade, ki niso zaposleni in se
ne izobražujejo ali usposabljajo, ki živijo na območjih z omejenimi
možnostmi, ter za študente v terciarnem izobraževanju. SE uvaja „uvajalna
delovna mesta za poklice“ za mlade v starosti od 15 do 24 let, ki nimajo
predhodnih izkušenj iz posameznega poklica, pri čemer se 15–25 %
njihovega delovnega časa nameni neplačanemu izobraževanju in
usposabljanju. ES je razvila pogodbo za usposabljanje in vajeništvo ter uvedla
podlago za dualni sistem poklicnega usposabljanja. CZ je oblikovala nacionalni
katalog pripravništev. 2.3 Smernica za zaposlovanje 9: Izboljšanje kakovosti sistemov
izobraževanja in poklicnega usposabljanja Številne države članice so se osredotočile na
izboljšanje sistemov poklicnega izobraževanja in usposabljanja, da
bi se bolje odzvale na potrebe trga dela (DK, EE, EL, ES, HU, IE, LV, PL, SE,
SK). Nekatere države so v skladu s tem postavile temelje za svoje dualne
sisteme poklicnega usposabljanja ali pa so te sisteme revidirale (EE, EL, ES,
HU, SK). V EE se bo z novim zakonom o ustanovah za poklicno usposabljanje
uporabljala nova struktura študijskih programov poklicnega izobraževanja in
usposabljanja. V EL zakon o prestrukturiranju srednješolskega izobraževanja
polaga temelje za spremembe v poklicnem
usposabljanju, kot sta prestrukturiranje učnih načrtov in
povečanje vloge, ki jo ima Organizacija za zaposlovanje delovne sile pri
določanju vajeniških programov. SE je svoj sistem okrepila s
povečanjem nadomestil delodajalcem, ki so zaposlili vajence. DK je v svoje
poklicne šole uvedla vajeniške centre , IE pa je ustanovila nov
organ za izobraževanje in usposabljanje (SOLAS). CY je ustanovila inštitute za
poklicno izobraževanje in usposabljanje po zaključeni srednji šoli ter
večerno srednjo tehnično in poklicno šolo. Države članice so začele izvajati okvir kvalifikacij, da
bi bolje povezale splošno izobraževanje, poklicno izobraževanje in
usposabljanje ter visokošolsko izobraževanje ter da bi izboljšale čezmejno
preglednost kvalifikacij. Od druge polovice leta 2012 je še
pet držav (BG, DE, IT, PL, SI) razvilo nacionalni okvir kvalifikacij in ga tudi
povezalo z evropskim okvirom kvalifikacij („EOK“), kar pomeni, da je to storilo
skupno 20 držav članic. CZ, DK, EE, FR, IE, LT so začele izdajati
kvalifikacije s izrecnimi sklici na stopnjo EOK. V številnih državah so bile uvedene ustrezne spremembe v sistem
terciarnega izobraževanja. Reforme visokošolskega
sistema se izvajajo v AT, EE, EL, FR, HU, PL, PT in LV. Reforma v AT je
namenjena povečanju odstotka aktivnih študentov in deleža tistih, ki
zaključijo šolanje, zmanjšanju osipnikov ter zmanjšanju povprečnega
trajanja študija. V EE reforma visokošolskim ustanovam zagotavlja več
smernic glede števila študijskih mest za različna študijska področja,
ki se določi na podlagi informacij o potrebah trga dela in podatkov,
pridobljenih v tesnem sodelovanju z delodajalci in zadevnimi ministrstvi.
EL je utrdila mrežo tehničnih inštitutov in
univerz. PL je zagotovila finančno podporo za uresničitev inovativnih
univerzitetnih učnih načrtov v strateških sektorjih, LV pa je
predlagala številne reforme za povečanje kakovosti in konkurenčnosti
svojega visokošolskega izobraževanja. Ključni cilji nedavne reforme v FR
pa so povečanje dostopa do dodiplomskih strokovnih in tehničnih
kvalifikacij, zmanjšanje osipnikov na dodiplomski ravni, povečanje
praktičnega dela v učnem načrtu, reformiranje usposabljanja
učiteljev in povečanje strateškega razvoja v smislu digitalnih oblik
učenja. Številne države članice so spremenile sistem štipendiranja
in/ali šolnin (DE, DK, EE, FR, HU, PL). Številne države članice so sprejele ukrepe za izboljšanje
svojih osnovnošolskih in srednješolskih izobraževalnih sistemov
(AT, BE, BG, CZ, DK, EE, EL, ES, FR, LU, MT, NL, PL, PT, SE, SK). Nekaj držav
je te izzive obravnavalo s celovitejšimi reformami, medtem ko so se druge
osredotočile na kakovost poučevanja in učne načrte ali
osipnike. V
EE nedavno sprejet zakon o osnovnem izobraževanju in višjem srednješolskem
izobraževanju pojasnjuje odgovornost države in lokalnih skupnosti v zvezi z
organizacijo splošnega izobraževanja ter si prizadeva za izboljšanje mreže
višjega srednješolskega izobraževanja. MT je še
naprej krepila splošno izobraževanje z uvajanjem novega nacionalnega okvira
učnega načrta. DK je sprejela reformo osnovnošolskega in
srednješolskega izobraževanja, ki se bo začela izvajati v šolskem letu
2014–2015 ter zajema več ur za glavne predmete (npr. danski jezik,
matematika in angleščina) in ima večji poudarek na praktičnem
usposabljanju. Ko bo sprejeta nova reforma srednješolskega izobraževanja,
si bo LU prizadeval uvesti sistem, ki se bo bolj osredotočal na
kompetence, bo bolj dinamičen in bolj fleksibilen. CZ in SK sta uvedli nove ukrepe v zvezi s šolskimi inšpekcijami in
uspešnostjo šole. PT razvija celovito orodje spremljanja za vrednotenje
rezultatov in učinka politik izobraževanja. Da se izboljša uspešnost šole
in učiteljev, bo PL z letom 2014 uvedla spremembe pravilnika o pravicah in
dolžnostih učiteljev, in sicer skrajšala bo plačane počitnice in
dolgotrajno bolniško odsotnost ter usmerila sredstva za usposabljanje
neposredno v šolski program in tako zajela potrebe šole. PL je znižala tudi
uradno vstopno starost v šolo s sedem na šest let; obvezno obiskovanje šole v
tej starosti bo začelo veljati od leta 2014. BG in MT sta vzpostavili ukrepe za zmanjšanje števila osipnikov,
medtem ko se je AT osredotočila na obravnavanje neopravičene
odsotnosti od pouka in s tem poskušala izboljšati rezultate izobraževanja,
zlasti mladih iz prikrajšanih skupin. SE je uvedla trimesečne motivacijske
študijske tečaje, ki jih bodo izvedle visoke šole, da bi pospešila
vključitev oseb z nizko izobrazbo na trg dela. 2.4
Smernica za zaposlovanje 10: Spodbujanje socialne vključenosti in boj
proti revščini Nekatere države
članice so v okviru zmanjševanja revščine povečale nadomestila, druge pa so omejile dostop do njih ali pa so jih znižale. Kot odgovor na
vedno večjo zaskrbljenost zaradi učinkov naraščajočega
števila otrok v revščini, so nekatere
države članice sprejele ukrepe za zmanjševanje revščine otrok, h
katerim se uvršča tudi celovit nacionalni akcijski načrt v BE. V EE
se od julija 2013 delno izvaja reforma družinskih dodatkov na podlagi potreb
(za leto 2015 pa se načrtuje povečanje dodatkov). V pomoč revnejšim
družinam je LV povečala najnižje mesečno starševsko nadomestilo,
otroški dodatek in posebno pomoč ob rojstvu več otrok, vključno
za starše brez socialnega zavarovanja, ter povečala dohodninske olajšave
za vzdrževane otroke. Nedavni trendi povečanega pogojevanja nadomestil ali
rezov vanje so se prav tako nadaljevali, na primer v državah, ki so izvajale
ukrepe za omejevanje upravičenosti do dohodkovne podpore, njeno
zamrzovanje ali zmanjševanje njene stopnje (EL, ES, SI, UK). S tem se je
poslabšal stabilizacijski učinek socialne porabe na prihodke
gospodinjstva. Tudi pri dostopu
do predšolske vzgoje in varstva je mogoče opaziti mešane signale. Nekatere države
članice (DE, FR, HU, LV, PL, UK) so sprejele
pobude za podaljšanje vpisa otroka v predšolsko vzgojo in varstvo kot
del svojih strategij za izboljšanje možnosti za otroke.
DE je uvedla pravico do otroškega varstva za otroke, mlajše od treh let,
reforma v FR si z ustreznim pedagoškim pristopom prizadeva povečati
stopnjo udeležbe dve- do triletnikov, PL pa načrtuje, da bo
razširila seznam podjetij, ki bodo lahko uporabila financiranje iz državnega
proračuna za ustanovitev in obratovalne stroške vzgojnih zavodov. Poleg
tega je PL julija 2013 sprejela novo zakonodajo, po kateri bo od septembra 2015
vsak štiriletnik imel pravico do predšolskega izobraževanja, od septembra 2017
pa bo vsak triletnik imel zagotovljeno mesto v ustanovi predšolskega
izobraževanja. Druge države (HR, LV in UK) so sprejele ukrepe za
izboljšanje cenovne dostopnosti storitev predšolske vzgoje in varstva. V LV lokalne vlade v primerih čakalnih list v javnih
vzgojno-varstvenih ustanovah sofinancirajo stroške vpisa v zasebne
vzgojno-varstvene ustanove za otroke, stare od enega do štiri leta. HR je
uvedla zakon o varuškah, ki je namenjen izboljšanju dostopa do otroškega
varstva. Številne države članice so tudi sprejele ukrepe za povečanje
zaščite otrok v svojih mrežah socialne varnosti (DK, ES, FI, PL, SE). Ključno
vprašanje v pobudah za pokojnino je ponovna vzpostavitev ravnotežja med trajanjem
poklicnega življenja in upokojitve, saj se je upokojitvena starost skoraj
povsod zvišala in izravnala za oba spola. Zaradi demografskih
izzivov, ki vplivajo na zagotavljanje pokojnin, se vedno več držav
članic zaveda potrebe po zagotovitvi dolgega poklicnega življenja zaradi
izravnave z daljšo življenjsko dobo. V predhodnem letu so številne države
članice sprejele ali pospešile povišanje upokojitvene starosti za ženske
in/ali moške. Skupaj 23 od 28 držav članic je uzakonilo sedanje ali prihodnja
povišanja upokojitvene starosti. V številnih primerih povišanje spremlja
(postopna) izravnava upokojitvene starosti za moške in ženske (CZ, EE, EL, HR,
IT, LT, MT, PL, SI, SK, UK). Vendar si je treba še bolj prizadevati za
razrešitev drugih glavnih vzrokov za razlike v pokojninah med spoloma, med
katere se uvrščata zlasti prekinitev dela in delo z nizko intenzivnostjo. Več držav
si prizadeva povezovati upokojitveno starost z daljšo življenjsko dobo in je s
tem naredilo ključni korak povezovanja upokojitvene starosti in daljše
življenjske dobe. Po prvem povišanju upokojitvene starosti za izravnavo
predhodnega podaljšanja življenjske dobe se je vedno več držav
odločalo za uvedbo izrecne povezave med upokojitveno starostjo in
podaljšanjem pričakovane življenjske dobe v prihodnosti (CY, DK, EL, IT,
NL, SK). Kljub temu pa imajo številne druge države članice glede tega še
vedno resne pomisleke. Nekatere trdijo, da morajo najprej zmanjšati sedanjo
razliko med dejansko upokojitveno starostjo in upokojitveno starostjo. Druge
menijo, da je ideja o upokojitveni starosti, ki se samodejno povišuje hkrati z
vedno daljšo življenjsko dobo preveč drzna. Da bi omejile
predčasne upokojitve, je večina držav članic sprejela ukrepe za
omejevanje dostopa do predčasne upokojitve. Glavni reformni ukrepi
v zvezi s tem so strožji pogoji za upravičenost do zgodnje upokojitve
(najnižja starost, merila glede plačevanja prispevkov in pokojninski
prejemki), povečani odbitki v primeru predčasne upokojitve in
večji poudarek na aktivacijskih ukrepih. Mnoge države članice so
omejile dostop do nekaterih široko uporabljenih načinov predhodne
upokojitve, kot so podaljšano prejemanje nadomestil za brezposelnost (npr. ES)
ali nadomestil za invalidnost (npr. AT, BE, DK). Vendar v nekaterih državah
članicah (AT, BE, BG, HR, LU, MT, RO, SI) predhodna upokojitev še vedno
spodkopava ustreznost in vzdržnost pokojnin ter zmanjšuje zaposlovanje in rast. Številne države
članice z odlogom upokojitve ljudem ponujajo možnosti za podaljšanje
njihove delovne dobe in izboljšanje pokojninskih pravic. Leta 2012 sta
BG in UK odpravili določbe o vnaprej določeni upokojitveni starosti.
V FR se je starost, pri kateri lahko zasebni delodajalci upokojijo delavca brez
njegove privolitve, zvišala s 65 na 70 let. Številni pokojninski sistemi
vsebujejo pobude za podaljšanje delovne aktivnosti čez upokojitveno
starost (ES), kot so višje pokojninske stopnje ali upokojitveni dodatek v
primeru odloga upokojitve (FI in FR). Več držav je omililo pravila in
omogoča, da se pokojninski prejemki kombinirajo z dohodki za opravljeno
delo (BE, ES, NL in SI). Predvsem pa je pomembno, da v nekaterih državah
pokojninske reforme v vedno večji meri temeljijo na ukrepih za aktivno
staranje na delovnih mestih in na trgu dela (npr. BE, FR, SI, SK). Vendar so
prizadevanja na tem področju še vedno preveč omejena in neusklajena.
Da bi pokojninske reforme uspele, bodo držav članice morale močno
razširiti in okrepiti ukrepe, da se ženskam in moškim omogoči delovna
aktivnost čez upokojitveno starost. Kot odgovor na
davčne pritiske države članice pregledujejo izdatke za zdravstvo in
iščejo načine za izboljšanje ekonomsko najugodnejše ponudbe, hkrati
pa se uvajajo boljši instrumenti za omejitev stroškov. Številne države
članice so sprejele ali začele izvajati strukturne reforme svojih
zdravstvenih sistemov (AT, BG, CY, EL, ES, FI,
HR, HU, LT, UK). BG je v postopku uvajanja novega modela določanja cen za
bolnišnično oskrbo na podlagi uporabe diagnostičnih skupin. Novi
zakon o zdravstvenem in socialnem varstvu bo prinesel velike spremembe v
nacionalni zdravstveni sistem v UK (Anglija) in vplival na to, kdo sprejema
odločitve o zagotavljanju storitev in kako se denar porabi. Številne
države članice so uvedle ali nameravajo uvesti ukrepe, da se zajezijo
naraščajoči izdatki za zdravstvo (AT, BE, CY, DE, EL, ES, FR, HR, HU,
IE, NL, PT). AT, BE in FR so se osredotočile na omejitev skupne stopnje
rasti izdatkov za zdravstvo. PT je uvedla nova pravila za določanje cen
generičnih zdravil in predpisovanje zdravil, ki imajo mednarodno
nelastniško ime (INN), s čimer spodbuja uporabo generičnih zdravil in
najcenejših razpoložljivih izdelkov. Sprejeti so bili različni ukrepi za
izboljšanje zagotavljanja zdravstvenih storitev, od katerih številni nadalje
spodbujajo razvoj e-zdravja (AT, BE, BG, DK, ES, HU, LT, LT, LV, MT, PL, PT,
SE, SI, SK, UK). ES uvaja nov pravni okvir, ki določa modele za
upravljanje klinik, ki se uporabljajo v vseh centrih nacionalnega zdravstvenega
sistema. AT je sprejela zakon o elektronskih zdravstvenih kartonih, ki je
namenjen izboljšanju nemotene oskrbe in pretoka informacij ponudnikov
zdravstvenih storitev. Glede na velik izziv, s katerim se soočajo na
področju zdravstva, je nekaj držav članic povečalo svoja
prizadevanja, vendar je še prezgodaj, da bi ocenili, ali so bila ta uspešna. Še vedno pa je v
okviru vseh pozivov po nadaljnjih nujnih ukrepih treba iskati nove načine
za soočanje s pomanjkanjem osebja in zagotovitev dostopa do zdravstva. Nekatere države
članice vlagajo znatna sredstva v zdravstvene delavce (BG, DE, HU, MT, PL,
SK). HU je povečala osebne dohodke 90 000 zdravstvenih delavcev. DE
namerava obravnavati pomanjkanje zdravstvenih delavcev v ruralnih
območjih. Povečanje dostopa do storitev zdravstvenega varstva je
ostala prednostna naloga številnih držav članic (DK, EL, FI, FR, LU, LV).
LU je uvedla „sistem plačevanja prek tretje osebe“ za zavarovane osebe, ki
so pri zadevnem uradu socialnega varstva uradno prijavljene kot ekonomsko
ranljive osebe. EL uvaja začasni sistem kuponov za zdravstvene storitve,
ki zagotavljajo, da imajo nezavarovani državljani dostop do osnovnega
zdravstvenega zavarovanja. Ker na storitve
dolgotrajne oskrbe pogosto vplivajo proračunske omejitve, države
sprejemajo tudi ukrepe za zagotovitev boljše organizacije takšnih socialnih
storitev.
Nekatere
države članice (BG, SI) so sprejele nacionalne strategije, ki temeljijo na
celostnem pristopu in krepijo zagotavljanje kakovostnih socialnih storitev,
vključno z dolgotrajno oskrbo. V SI nacionalni program socialnega varstva
za obdobje 2013–2020 določa kvalitativne in kvantitativne cilje za razvoj
socialnih sistemov na splošno, zlasti pa socialnih storitev. FI je sprejela
reformo svojega sistema dolgotrajne oskrbe, ki povečuje vlogo
rehabilitacijskih centrov in daje očitno prednost oskrbi na domu pred
oskrbo v nastanitveni ustanovi. V številnih državah članicah je slabo
razvito formalno zagotavljanje dolgotrajne oskrbe glavna ovira za zaposlitev
žensk, rast in zaščito pred odvisnostjo od tuje pomoči v starosti. Povečano
prizadevanje za omejitev ali zmanjšanje revščine v odrasli dobi zajema
večje obnove sistemov socialne pomoči. Številne
države članice uvajajo ali krepijo aktivacijske ukrepe kot del svojih
politik za boljšo obravnavo revščine v odrasli dobi (glej oddelek o
udeležbi na trgu dela). Reforme sistema socialne pomoči se načrtujejo
ali se izvajajo v številnih državah članicah (LT, CY, DK, EL, HR, IT, PL
in RO). Leta 2012 je LT uvedla reformo o denarni socialni pomoči, da bi
povečala delovne spodbude, okrepila povezave med socialno pomočjo,
aktivacijskimi ukrepi in boljšo ciljno usmerjenostjo ter izboljšala sodelovanje
med lokalnimi uradi za zaposlovanje in lokalnimi skupnostmi. IT izvaja reformo
glavnega mehanizma za ugotavljanje upravičenosti do socialnih prejemkov. Namen
te reforme je povečati boljše usmerjanje instrumenta in pravično
razdelitev davčne oprostitve in socialnih prejemkov. IT je začela
izvajati tudi pilotni projekt „nova socialna kartica“ – sistem minimalnega
dohodka, ki bo pozneje povezan s politikami aktiviranja. Kot del reform sistema
socialne pomoči CY načrtuje tudi uvedbo sistema zagotovljenega
minimalnega dohodka (ki bo dejansko nadomestil obstoječo shemo socialne
pomoči). EL načrtuje začetek pilotnega programa za uvedbo
sistema minimalnega dohodka v državi. Nekatere države članice (BE, EE, ES,
HU, MT, UK) so začele izvajati ukrepe za upravno poenostavitev. Ne glede
na prizadevanja je treba na ravni držav članic še vedno veliko narediti,
da se doseže prava kombinacija ustrezne dohodkovne podpore, vključujočih
trgov dela in dostopa do storitev. Države
članice so uvedle posebne programe za vključevanje za ljudi, ki so v
izrazito slabem položaju, in ljudi, ki živijo kot brezdomci ali so stanovanjsko
izključeni. Številne države članice
so ponovno pregledale ali razvile svoje nacionalne strategije vključevanja
Romov oziroma konkretne integrirane sklope ukrepov politike, zlasti z
organiziranjem dialogov (AT, BE, BG, CZ, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, IE, IT,
LV, NL, RO, SE, SI, UK). Za
učinkovito obravnavanje brezdomstva je LU sprožila celostno strategijo, ki
ne inkriminira in je usmerjena v nastanitve, s katero se osredotoča na
preprečevanje, zmanjševanje dolgotrajnega brezdomstva, izboljšanje dostopa
do nastanitve in kakovostne socialne storitve za brezdomce. Nekatere države
članice (ES, FR, SK) so uvedle ukrepe za povečanje števila cenovno
dostopnih socialnih in najemnih stanovanj za gospodinjstva z nizkimi dohodki
ali ukrepe za boj proti segregaciji (HU). NL je v sektorju socialnih stanovanj
uvedla z dohodki usklajeno povišanje najemnin, v BE pa so subvencije za najem
ponujene tistim, ki so že dolgo na čakalni listi za socialno stanovanje. 3. STATISTIČNI PREGLED KLJUČNIH
ZAPOSLITVENIH IN SOCIALNIH KAZALNIKOV V
Sporočilu o okrepitvi socialne razsežnosti ekonomske in monetarne unije
(EMU)[25] je
Komisija predlagala statistični pregled ključnih zaposlitvenih in
socialnih kazalnikov, ki se bodo uporabljali za osnutek skupnega poročila
o zaposlovanju. Statistični pregled sestavlja pet glavnih kazalnikov:
stopnja brezposelnosti (starostna skupina 15–74); delež NEET skupaj s stopnjo
brezposelnosti mladih (starostna skupina 15–24); realni bruto razpoložljivi
dohodek gospodinjstev; stopnja tveganja revščine (starostna skupina 15–64)
in dohodkovna neenakost (razmerje kvintilnih razredov). Statistični
pregled zagotavlja večjo preglednost in olajša opredelitev glavnih trendov
na področju zaposlovanja in sociale[26],
ki lahko vplivajo na dobro delovanje EMU in lahko zahtevajo bolj natančno
spremljanje v okviru evropskega semestra[27].
Evropski svet iz oktobra 2013 je sklenil, da bilo treba nadaljevati z uporabo
statističnega pregleda zaposlitvenih in socialnih kazalnikov v okviru
skupnega poročila o zaposlovanju ter zaposlitvenih in socialnih kazalnikov
na podlagi tega, kar je predlagala Komisija, in po ustrezni obravnavi v
zadevnih odborih, da bi Svet decembra sprejel odločitev, s ciljem, bi bili
novi instrumenti na voljo že za evropski semester 2014.[28] V
primeru gospodarskega šoka obstaja tveganje težav na področju zaposlovanja
in sociale, ki bi nastale v monetarni uniji, če se ne bi našli
učinkoviti politični odgovori, kar bi prevedlo do vztrajnih razlik in
poslabšanja gospodarskih temeljev Evropske unije kot celote. Glavni kanali,
prek katerih resne težave vplivajo na druge države članice, so mednarodna
trgovina, erozija človeškega kapitala, kar vse vpliva na poslabšanje
dolgoročnih mednarodnih razmer konkurenčnosti. Zato je v interesu
vseh držav članic zagotoviti, da se izzivi na področju zaposlovanja
in sociale obravnavajo pravočasno in učinkovito[29]. Analiza v tem oddelku
temelji na petih glavnih kazalnikih, uvedenih v zgoraj navedenem sporočilu[30]. Branje statističnega pregleda ne sme
biti mehansko, ampak mora podrobnejša razlaga podatkov temeljiti na
obstoječih orodjih (prikaz uspešnosti zaposlovanja, prikaz uspešnosti
socialne zaščite, skupni ocenjevalni okvir in dogovorjeni nabori podatkov,
na primer evropska raziskava o delovni sili in statistični podatki EU o
dohodkih in življenjskih pogojih).[31] Razlike, ki so
poudarjene v tem novem statističnem pregledu, in načini za obravnavo
negativnih trendov in zaskrbljujočih ravni težav na področju
zaposlovanja in sociale, bodo dodatno analizirani v okviru evropskega
semestra 2014 prek celo bolj natančne uporabe dodatnih kazalnikov,
tudi v okviru večstranskega spremljanja, in med pripravo priporočil
za posamezne države. To, kar sledi v
naslednjih pododdelkih, je pregled nedavnih različnih socialno-ekonomskih
trendov v Evropski uniji, v katerem so opredeljene najpomembnejše spremembe v
posameznih državah glede na vsakega od petih kazalnikov. Poleg tega v Prilogo
vključene razpredelnice dajejo pregled stanja glede na posamezni kazalnik
v vseh državah članicah EU kot tudi pregled ključnih izzivov na
področju zaposlovanja, kakor so opredeljeni v prikazu uspešnosti
zaposlovanja, in socialnih trendov, ki jih je treba spremljati s pomočjo
prikaza uspešnosti socialne zaščite. Potencialno
zaskrbljujoče ključne spremembe in ravni na področju
zaposlovanja in sociale, ki vodijo do razlik po EU ter zahtevajo dodatno
analizo in po potrebi močnejše politično ukrepanje, se lahko
ugotovijo na podlagi treh vidikov: ·
sprememba
kazalnika v določenem letu v primerjavi s prejšnjimi obdobji
(historični trend) za vsako državo članico; ·
odstopanje
od povprečnih stopenj za EU in za euroobmočje v istem letu (kar
zagotovi trenutni posnetek obstoječih razlik na področju zaposlovanja
in sociale); ·
sprememba
kazalnika med dvema zaporednima letoma v vsaki posamezni državi članici
glede na spremembe na ravni EU in na ravni euroobmočja (kar nakaže
dinamiko socialno-ekonomske konvergence/divergence). 3.1. Stopnja
brezposelnosti – spremembe in raven Razlika, ki
je nastala med stopnjami brezposelnosti za „sever in osrednji del“ ter „jug in
obrobje“ euroobmočja[32],
se je od leta 2008 povečevala z zaskrbljujočo hitrostjo in zdaj
dosega 10,2 odstotne točke, v primerjavi z 1,7 odstotne
točke razlike med državami na severu in državami na obrobju, ki niso
države euroobmočja. V sredini prejšnjega desetletja je monetarna
unija posredno prispevala h konvergenci v stopnjah brezposelnosti med državami
članicami, zlasti zaradi povečanja povpraševanja v povezavi z
obsežnimi prilivi kapitala v „obrobne“ države po uvedbi eura. Vendar je
finančna in gospodarska kriza povzročila razlike v stopnjah brezposelnosti
v dosti večjem obsegu, deloma zaradi počasnega procesa razdolževanja
in negotovosti okrog oživitve gospodarstva „obrobja“, kar je tudi privedlo do
visokih cen zadolževanja v teh državah. Slika I
Stopnje brezposelnosti (starostna skupina 15–74) po skupinah držav članic
euroobmočja (EO) in držav članic, ki niso članice EO, od
leta 2000 Vir:
Eurostat (raziskava o delovni sili), izračuni GD EMPL; tehtana
povprečja Iz podatkov v
razpredelnici v Prilogi je razvidno, da je pet držav članic (HR, CY, EL,
PT in ES), v katerih je stanje brezposelnosti najbolj zaskrbljujoče. V teh
državah je stopnja brezposelnosti precej nad povprečjem EU in EO. Prav
tako je do porasta brezposelnosti prišlo razmeroma hitro, če se ga
primerja s historičnimi trendi in drugimi državami članicami (gre za
opazovanje razlik). Izhajajoč iz različnih izhodišč, beležijo
IT, NL in SI stopnje brezposelnosti, ki niso skrajne v smislu njihovih ravni,
ampak so znatno porasle v zadnjih letih. 3.2.
Stopnja brezposelnosti mladih in delež NEET (mladi, ki niso zaposleni in se ne
izobražujejo ali usposabljajo) – spremembe in raven Na jugu in na obrobju
euroobmočja se je od leta 2008 brezposelnost mladih znatno povečala
in v letu 2012 dosegla več kot 40 %. V nasprotju s tem so
stopnje na severu/v osrednjem delu euroobmočja ostale bolj ali manj
stabilne, tako da je do leta 2012 razlika med obema skupinama držav
članic zrasla na več kot 25 odstotnih točk. Spremembe v
preostalih državah članicah so tudi bile negativne, vendar manj kot na
jugu/obrobju. Povprečni delež oseb, ki niso zaposlene in se ne
izobražujejo ali usposabljajo (deleži NEET), starih 15–24 let, je dosegel
19 % na jugu in na obrobju euroobmočja, na severu/v osrednjem delu pa
9,2 %, razlika med tema dvema skupinama držav pa še naprej narašča in
sledi podobnemu vzorcu, kot ga imajo trendi brezposelnosti. Brezposelnost in
neaktivnost mladih sta še posebej zaskrbljujoči glede na njune učinke
stigmatizacije na prihodnjo zaposljivost in produktivnost zadevnih ljudi.
Obstaja grožnja, da bodo sedanje razlike med stopnjami brezposelnosti mladih in
deleži NEET dolgoročno pospešile nastanek še večjih razlik v
socialno-ekonomskih temeljih monetarne unije in EU. Slika IIa: Stopnje brezposelnosti mladih (starostna skupina 15–24)
po skupinah držav članic euroobmočja (EO) in držav članic, ki
niso članice EO, od leta 2007 Vir:
Eurostat, statistike o izobraževanju in usposabljanju, izračuni GD EMPL;
tehtana povprečja Slika
IIb: Deleži NEET (starostna skupina 15–24) po skupinah držav članic
euroobmočja (EO) in držav članic, ki niso članice EO, od
leta 2007 Vir:
Eurostat, statistike o izobraževanju in usposabljanju, izračuni GD EMPL;
tehtana povprečja Če si ogledamo podatke iz statističnega pregleda
(razpredelnice in priloga), postane razvidno, da je položaj mladih v mnogih
državah članicah zaskrbljujoč. Kar zadeva brezposelnost mladih, so
zaskrbljujoče ravni in trendi v CY, EL, ES, IT, PT in HR. V SI in v manjši
meri v BE, so trendi in ne ravni tisti, ki zbujajo zaskrbljenost, medtem ko
nasprotno velja za SK (visoka stopnja brezposelnosti mladih). Kar zadeva deleže
NEET, so zaskrbljujoči tako raven kot trendi v EL in IT. V BG, IE in ES je
raven tista, ki izstopa, medtem ko za CY, LU, HU, PT in SI izstopa nedavni
trend. 3.3.
Realne spremembe bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev V letih krize so dohodki gospodinjstev
(merjeni s stopnjo rasti realnega bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev)
na severu in v osrednjem delu euroobmočja stalno naraščali,
čeprav z zmanjšano hitrostjo (razen v letu 2010), medtem ko se v
obrobnih državah dohodek gospodinjstev v realnem smislu ni spreminjal ali pa se
je zmanjšal po letu 2009. Dohodke gospodinjstev sta predvsem prizadela
zmanjšanje trga dohodkov in postopna slabitev avtomatskih stabilizatorjev.
Poleg tega je restriktivna fiskalna politika – skoncentrirana v južnih/obrobnih
državah euroobmočja – prizadela zaposlenost, spremembe v davčnih in
socialnih sistemih ter zmanjšanje plač v javnem sektorju pa so privedli do
znatnih znižanj ravni realnih dohodkov gospodinjstev, kar bi lahko pojasnilo
povečanje razlik znotraj euroobmočja. Slika III
Realne spremembe bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev (GHDI) po skupinah
držav članic EO in držav članic, ki niso članice EO, od
leta 2002 Vir:
Eurostat (nacionalni računi), izračuni GD EMPL, tehtana
povprečja Med državami
članicami je opaziti veliko razpršenost in naraščajoče razlike v
razvoju realnega bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev. Če si
ogledamo podatke za leto 2012, ugotovimo, da so kar v 11 državah
članicah bruto razpoložljivi dohodki gospodinjstev utrpeli znatne
negativne spremembe: EL je v medletni primerjavi izkusila zmanjšanje za skoraj
10 %, CY pa za več kot 8 %. Zmanjšanja v IT, HU, NL, PT, RO
(podatki za leto 2011), v SI in ES nihajo med 3 % in 5 %, medtem
ko sta DK in SK zabeležili upad za okrog 1–2%. Taka medletna zmanjšanja so
presenetljiva zlasti zato, ker se je GHDI več desetletij realno,
čeprav zmerno, povečeval po vsej v Evropi, in sicer zaradi
gospodarske rasti ali kratkoročne avtomatske stabilizacije v primeru upada
gospodarske rasti, pri čemer so bila medletna zmanjšanja prej izjema kot
ne. 3.4
Stopnja tveganja revščine delovno sposobnega prebivalstva – spremembe in
raven Stopnje tveganja
revščine (AROP) naraščajo v mnogih državah članicah. Od
leta 2008 so se znatno zvišale na jugu in obrobju EU, tako v državah
euroobmočja in državah, ki niso članice euroobmočja. Do tega
povečanja je prišlo, ko so bile ravni tveganja revščine že visoke. Od
leta 2009 so se stopnje AROP povečevale tudi v državah članicah
na severu in v osrednjem delu euroobmočja, čeprav na veliko nižji
ravni. Podaljšano obdobje negativne rasti BDP ali rasti BDP blizu ničelne
stopnje, naraščajoča dolgotrajna brezposelnost in postopna slabitev
avtomatskih stabilizatorjev zdaj vplivajo na tveganja revščine tudi v teh
državah. Slika IV: Stopnje tveganja
revščine delovno sposobnega prebivalstva (15–64 let) po skupinah držav
članic euroobmočja (EO) in držav članic, ki niso članice
euroobmočja, od leta 2004[33] Vir:
Eurostat, EU-SILC, izračuni GD EMPL; tehtana povprečja –
referenčna leta za leto dohodka Države
članice, ki so v letih 2010 in 2011 izkusile trende povečanja stopenj
tveganja revščine, vključujejo BG, EE, ES, FR, IT, HU, RO in SK. EL,
LV in LT imajo zelo visoke ravni ljudi, ki jih ogroža revščina, v
primerjavi s povprečjem EMU, brez opaznih trendov v smeri povečanja v
tem časovnem obdobju. Zlasti so zaskrbljujoče spremembe v ES in RO,
saj obe izkazujeta visoke ravni revščine in trend znatnega povečanja
revščine v kratkem časovnem obdobju. 3.5.
Neenakosti (razmerje kvintilnih razredov) – spremembe in raven[34] Dohodkovna neenakost se
v državah članicah in med njimi povečuje, zlasti na jugu in obrobju
EU. To so tudi države članice, ki so doživele največje povečanje
brezposelnosti. V številnih državah je kriza poglobila dolgoročne trende
polarizacije plač in razdrobljenosti trga dela, ki so skupaj z znižanjem
ravni prerazporeditev, ki jih zagotavljajo sistemi davkov in dajatev,
prispevali k povečanju neenakosti. Visoke stopnje brezposelnosti
(največja povečanja so pri nižje kvalificiranih delovnih mestih) in v
nekaterih primerih učinek konsolidacije javnih financ[35], kar zadeva prerazporeditev, pojasnijo tudi
občutno povečanje neenakosti, opaženo v državah, ki jih je najbolj
prizadela kriza zaposlovanja. Slika V
Neenakost (razmerje kvintilnih razredov) po skupinah držav članic EO in
držav članic, ki niso članice EO, od leta 2005 Vir:
Eurostat, EU-SILC, izračuni GD EMPL; tehtana povprečja –
referenčna leta za leto dohodka Obstajajo velika
razpršenost in vedno večje razlike, kar zadeva neenakost (razmerje
kvintilnih razredov), med državami članicami. Če si ogledamo podatke
za leto 2011, ugotovimo, da podatki za BG izstopajo glede tega za vse tri
razsežnosti: medletne spremembe, razkorak glede na povprečje EMU in
spremembe med dvema zaporednima letoma v državi članici glede na spremembe
na ravni EU/EO. EE, EL, IT in HU izstopajo glede letnih sprememb (poslabšanje
razmerja neenakosti za med 0,3 in 0,5 točke), medtem ko RO, LV in ES
izstopajo, kar zadeva razlike v zvezi s povprečjem EO (povečanje
razmerja enakosti za 1,2 točke ali več). Priloga
1: Statistični pregled zaposlitvenih in socialnih kazalnikov, s
povprečji EU in euroobmočja kot referenčnimi točkami
|| Stopnja brezposelnosti (%) || Brezposelnost mladih || Realna rast bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev || Stopnja tveganja revščine || Neenakosti – razmerje kvintilnih razredov || Stopnja brezposelnosti mladih || Deleži NEET || Medletna sprememba (S1/2012-S1/2013) || Odstopanje od povprečja EU || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EU || Medletna sprememba (S1/2012-S1/2013) || Odstopanje od povprečja EU || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EU || Medletna sprememba (2011–2012) || Odstopanje od povprečja EU || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EU || Medletna sprememba (2011–2012) || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EU || Medletna sprememba (2010-2011) || Odstopanje od povprečja EU || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EU || Medletna sprememba (2010-2011) || Odstopanje od povprečja EU || Medletna sprememba za DČ v primerjavi z medletno sprem. za EU EU-27 || 0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,3 || 0,0 || 0,0 || -0,9 || 0,0 || 0,8 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 EO-17 || 0,9 || 1,2 || 0,4 || 1,4 || 0,6 || 0,7 || 0,6 || 0,0 || 0,3 || -1,7 || -0,7 || 1,0 || 0,2 || 0,2 || 0,1 || 0,0 || 0,1 BE || 1,0 || -2,5 || 0,4 || 3,3 || 0,0 || 2,6 || 0,5 || -0,9 || 0,2 || -0,4 || 0,5 || 0,8 || -3,1 || 0,0 || 0,0 || -1,1 || 0,0 BG || 0,8 || 2,0 || 0,2 || -0,1 || 5,1 || -0,8 || -0,3 || 8,3 || -0,6 || : || : || 2,2 || 2,2 || 1,4 || 0,6 || 1,5 || 0,6 CZ || 0,3 || -3,8 || -0,4 || -0,6 || -4,4 || -1,3 || 0,6 || -4,3 || 0,3 || 0,3 || 1,2 || 1,0 || -6,9 || 0,2 || 0,0 || -1,5 || 0,0 DK || -0,8 || -4,0 || -1,4 || -2,3 || -10,9 || -3,0 || 0,3 || -6,6 || 0,0 || -0,9 || 0,0 || 0,2 || -2,9 || -0,6 || 0,0 || -0,6 || 0,0 DE || -0,2 || -5,6 || -0,8 || -0,3 || -15,5 || -0,9 || 0,2 || -5,5 || -0,1 || 0,7 || 1,6 || 0,8 || 0,4 || 0,0 || 0,0 || -0,5 || 0,0 EE || -1,7 || -2,2 || -2,3 || -4,0 || -5,3 || -4,7 || 0,7 || -0,7 || 0,4 || 2,4 || 3,3 || 2,4 || 2,0 || 1,6 || 0,3 || 0,3 || 0,3 IE || -1,2 || 2,9 || -1,8 || -3,2 || 4,9 || -3,8 || -0,1 || 5,5 || -0,4 || 5,7 || 6,7 || 0,5 || -0,9 || -0,3 || -0,1 || -0,4 || -0,1 EL || 4,1 || 16,1 || 3,5 || 6,1 || 36,1 || 5,5 || 2,9 || 7,1 || 2,6 || -9,6 || -8,7 || 1,0 || 4,0 || 0,2 || 0,4 || 1,0 || 0,4 ES || 2,2 || 15,5 || 1,6 || 3,9 || 32,2 || 3,3 || 0,3 || 5,6 || 0,0 || -5,2 || -4,2 || 1,5 || 4,5 || 0,7 || -0,1 || 2,1 || -0,1 FR || 0,8 || -0,1 || 0,2 || 2,1 || 2,4 || 1,4 || 0,2 || -1,0 || -0,1 || -0,3 || 0,6 || 1,1 || -2,5 || 0,3 || 0,1 || -0,4 || 0,1 HR || 1,9 || 6,1 || 1,3 || 12,2 || 28,1 || 11,5 || 1 || 3,5 || 0,7 || : || : || 0,7 || 3,1 || -0,1 || -0,2 || 0,4 || -0,2 IT || 1,7 || 1,1 || 1,1 || 4,5 || 15,6 || 3,8 || 1,3 || 7,9 || 1,0 || -4,5 || -3,6 || 1,6 || 2,5 || 0,8 || 0,4 || 0,6 || 0,4 CY || 4,3 || 4,3 || 3,7 || 11,2 || 13,8 || 10,5 || 1,4 || 2,8 || 1,1 || -8,0 || -7,0 || -0,4 || -4,5 || -1,2 || -0,2 || -0,7 || -0,2 LV || -3,6 || 1,1 || -4,2 || -8,2 || -2,2 || -8,9 || -1,1 || 1,7 || -1,4 || 4,9 || 5,8 || -0,3 || 4,2 || -1,1 || -0,3 || 1,6 || -0,3 LT || -1,5 || 1,4 || -2,1 || -5,5 || -0,6 || -6,1 || -0,4 || -2,1 || -0,7 || : || : || -1,6 || 4,2 || -2,4 || -1,5 || 0,8 || -1,5 LU || 0,6 || -5,3 || 0,0 || 0,2 || -4,7 || -0,4 || 1,2 || -7,3 || 0,9 || : || : || -0,8 || -2,9 || -1,6 || -0,1 || -1,0 || -0,1 HU || -0,4 || -0,3 || -1,0 || 0,5 || 4,9 || -0,1 || 1,4 || 1,5 || 1,1 || -3,0 || -2,0 || 1,7 || -2,4 || 0,9 || 0,5 || -1,1 || 0,5 MT || 0,1 || -4,4 || -0,5 || -0,5 || -9,5 || -1,2 || 0,5 || -2,1 || 0,2 || : || : || 0,2 || -2,9 || -0,6 || -0,2 || -0,9 || -0,2 NL || 1,4 || -4,5 || 0,8 || 1,4 || -12,7 || 0,7 || 0,5 || -8,9 || 0,2 || -3,1 || -2,2 || 0,4 || -5,5 || -0,4 || 0,1 || -1,2 || 0,1 AT || 0,6 || -6,1 || 0,0 || 0,0 || -14,6 || -0,6 || -0,4 || -6,7 || -0,7 || 1,4 || 2,3 || 0,3 || -5,0 || -0,5 || 0,1 || -1,2 || 0,1 PL || 0,6 || -0,4 || 0,0 || 1,1 || 3,8 || 0,4 || 0,2 || -1,4 || -0,1 || 0,4 || 1,4 || 0,2 || 1,1 || -0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,0 PT || 2,1 || 6,4 || 1,5 || 3,6 || 16,6 || 3,0 || 1,4 || 0,9 || 1,1 || -3,0 || -2,1 || 0,5 || 0,2 || -0,3 || 0,1 || 0,7 || 0,1 RO || 0,1 || -3,7 || -0,5 || -0,3 || -0,1 || -0,9 || -0,6 || 3,6 || -0,9 || -4,3* || -4,2* || 1,8 || 5,0 || 1,0 || 0,2 || 1,2 || 0,2 SI || 2,3 || -0,3 || 1,7 || 5,3 || 0,1 || 4,6 || 2,2 || -3,9 || 1,9 || -3,8 || -2,9 || 0,7 || -4,3 || -0,1 || 0,1 || -1,5 || 0,1 SK || 0,4 || 3,3 || -0,2 || 0,4 || 10,5 || -0,3 || 0 || 0,6 || -0,3 || -2,3 || -1,4 || 1,2 || -3,6 || 0,4 || 0,0 || -1,2 || 0,0 FI || 0,4 || -2,8 || -0,2 || 1,1 || -3,3 || 0,4 || 0,2 || -4,6 || -0,1 || 0,3 || 1,2 || 0,5 || -3,2 || -0,3 || 0,1 || -1,3 || 0,1 SE || 0,3 || -2,9 || -0,4 || 1,1 || 0,8 || 0,4 || 0,3 || -5,4 || 0,0 || 2,9 || 3,9 || 0,6 || -3,5 || -0,2 || 0,1 || -1,4 || 0,1 UK || -0,3 || -3,2 || -0,9 || -0,6 || -2,5 || -1,3 || -0,3 || 0,8 || -0,6 || 2,2 || 3,1 || -0,8 || -1,9 || -1,6 || -0,1 || 0,3 || -0,1 * Zadnji podatki za Romunijo za realno rast
GHDI, na voljo za leti 2010 in 2011
|| Stopnja brezposelnosti (%) || Brezposelnost mladih || Realna rast bruto razpoložljivega dohodka gospodinjstev || Stopnja tveganja revščine || Neenakosti – razmerje kvintilnih razredov || Stopnja brezposelnosti mladih || Deleži NEET || Medletna sprememba (S1/2012-S1/2013) || Odstopanje od povprečja EO || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EO || Medletna sprememba (S1/2012-S1/2013) || Odstopanje od povprečja EO || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EO || Medletna sprememba (2011‑2012) || Odstopanje od povprečja EO || Medletna sprememba za DČ v prime. z medletno sprem. za EO || Medletna sprememba (2011‑2012) || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EO || Medletna sprememba (2010–2011) || Odstopanje od povprečja EO || Medletna sprememba za DČ e v prim. z medletno sprem. za EO || Medletna sprememba (2010–2011) || Odstopanje od povprečja EO || Medletna sprememba za DČ v prim. z medletno sprem. za EO EU-27 || 0,6 || -1,2 || -0,4 || 0,6 || -0,6 || -0,7 || 0,3 || 0 || -0,3 || -0,9 || 0,7 || 0,8 || -0,2 || -0,2 || 0,0 || 0,0 || -0,1 EO-17 || 0,9 || 0,0 || 0,0 || 1,4 || 0,0 || 0,0 || 0,6 || 0 || 0 || -1,7 || 0,0 || 1,0 || 0,0 || 0,0 || 0,1 || 0,0 || 0,0 BE || 1,0 || -3,7 || 0,0 || 3,3 || -0,7 || 1,9 || 0,5 || -0,9 || -0,1 || -0,4 || 1,3 || 0,8 || -3,3 || -0,2 || 0,0 || -1,1 || -0,1 BG || 0,8 || 0,9 || -0,1 || -0,1 || 4,5 || -1,5 || -0,3 || 8,3 || -0,9 || : || : || 2,2 || 2,0 || 1,2 || 0,6 || 1,5 || 0,5 CZ || 0,3 || -5,0 || -0,7 || -0,6 || -5,0 || -2,0 || 0,6 || -4,3 || 0 || 0,3 || 2,0 || 1,0 || -7,1 || 0,0 || 0,0 || -1,5 || -0,1 DK || -0,8 || -5,1 || -1,7 || -2,3 || -11,6 || -3,7 || 0,3 || -6,6 || -0,3 || -0,9 || 0,7 || 0,2 || -3,1 || -0,8 || 0,0 || -0,6 || -0,1 DE || -0,2 || -6,7 || -1,1 || -0,3 || -16,2 || -1,7 || 0,2 || -5,5 || -0,4 || 0,7 || 2,3 || 0,8 || 0,2 || -0,2 || 0,0 || -0,5 || -0,1 EE || -1,7 || -3,4 || -2,6 || -4,0 || -5,9 || -5,4 || 0,7 || -0,7 || 0,1 || 2,4 || 4,0 || 2,4 || 1,8 || 1,4 || 0,3 || 0,3 || 0,2 IE || -1,2 || 1,7 || -2,2 || -3,2 || 4,2 || -4,5 || -0,1 || 5,5 || -0,7 || 5,7 || 7,4 || 0,5 || -1,1 || -0,5 || -0,1 || -0,4 || -0,2 EL || 4,1 || 15,0 || 3,2 || 6,1 || 35,4 || 4,7 || 2,9 || 7,1 || 2,3 || -9,6 || -7,9 || 1,0 || 3,8 || 0,0 || 0,4 || 1,0 || 0,3 ES || 2,2 || 14,4 || 1,2 || 3,9 || 31,6 || 2,6 || 0,3 || 5,6 || -0,3 || -5,2 || -3,5 || 1,5 || 4,3 || 0,5 || -0,1 || 1,8 || -0,2 FR || 0,8 || -1,3 || -0,2 || 2,1 || 1,8 || 0,7 || 0,2 || -1 || -0,4 || -0,3 || 1,3 || 1,1 || -2,7 || 0,1 || 0,1 || -0,4 || 0,0 HR || 1,9 || 4,9 || 0,9 || 12,2 || 27,5 || 10,8 || 1 || 3,5 || 0,4 || : || : || 0,7 || 2,9 || -0,3 || -0,2 || 0,4 || -0,3 IT || 1,7 || -0,1 || 0,8 || 4,5 || 14,9 || 3,1 || 1,3 || 7,9 || 0,7 || -4,5 || -2,8 || 1,6 || 2,3 || 0,6 || 0,4 || 0,6 || 0,3 CY || 4,3 || 3,2 || 3,4 || 11,2 || 13,1 || 9,8 || 1,4 || 2,8 || 0,8 || -8,0 || -6,3 || -0,4 || -4,7 || -1,4 || -0,2 || -0,7 || -0,3 LV || -3,6 || -0,1 || -4,5 || -8,2 || -2,8 || -9,6 || -1,1 || 1,7 || -1,7 || 4,9 || 6,6 || -0,3 || 4,0 || -1,3 || -0,3 || 1,6 || -0,4 LT || -1,5 || 0,2 || -2,5 || -5,5 || -1,3 || -6,8 || -0,4 || -2,1 || -1 || : || : || -1,6 || 4,0 || -2,6 || -1,5 || 0,8 || -1,6 LU || 0,6 || -6,5 || -0,4 || 0,2 || -5,4 || -1,2 || 1,2 || -7,3 || 0,6 || : || : || -0,8 || -3,1 || -1,8 || -0,1 || -1,0 || -0,2 HU || -0,4 || -1,4 || -1,4 || 0,5 || 4,3 || -0,9 || 1,4 || 1,5 || 0,8 || -3,0 || -1,3 || 1,7 || -2,6 || 0,7 || 0,5 || -1,1 || 0,4 MT || 0,1 || -5,6 || -0,9 || -0,5 || -10,1 || -1,9 || 0,5 || -2,1 || -0,1 || : || : || 0,2 || -3,1 || -0,8 || -0,2 || -0,9 || -0,3 NL || 1,4 || -5,6 || 0,4 || 1,4 || -13,3 || 0,0 || 0,5 || -8,9 || -0,1 || -3,1 || -1,4 || 0,4 || -5,7 || -0,6 || 0,1 || -1,2 || 0,0 AT || 0,6 || -7,3 || -0,4 || 0,0 || -15,2 || -1,4 || -0,4 || -6,7 || -1 || 1,4 || 3,1 || 0,3 || -5,2 || -0,7 || 0,1 || -1,2 || 0,0 PL || 0,6 || -1,5 || -0,3 || 1,1 || 3,2 || -0,3 || 0,2 || -1,4 || -0,4 || 0,4 || 2,1 || 0,2 || 0,9 || -0,8 || 0,0 || 0,0 || -0,1 PT || 2,1 || 5,3 || 1,2 || 3,6 || 16,0 || 2,3 || 1,4 || 0,9 || 0,8 || -3,0 || -1,3 || 0,5 || 0,0 || -0,5 || 0,1 || 0,7 || 0,0 RO || 0,1 || -4,8 || -0,9 || -0,3 || -0,8 || -1,6 || -0,6 || 3,6 || -1,2 || -4,3* || -4,0* || 1,8 || 4,8 || 0,8 || 0,2 || 1,2 || 0,1 SI || 2,3 || -1,5 || 1,4 || 5,3 || -0,5 || 3,9 || 2,2 || -3,9 || 1,6 || -3,8 || -2,2 || 0,7 || -4,5 || -0,3 || 0,1 || -1,5 || 0,0 SK || 0,4 || 2,1 || -0,6 || 0,4 || 9,9 || -1,0 || 0 || 0,6 || -0,6 || -2,3 || -0,6 || 1,2 || -3,8 || 0,2 || 0,0 || -1,2 || -0,1 FI || 0,4 || -4,0 || -0,5 || 1,1 || -3,9 || -0,3 || 0,2 || -4,6 || -0,4 || 0,3 || 2,0 || 0,5 || -3,4 || -0,5 || 0,1 || -1,3 || 0,0 SE || 0,3 || -4,0 || -0,7 || 1,1 || 0,1 || -0,3 || 0,3 || -5,4 || -0,3 || 2,9 || 4,6 || 0,6 || -3,7 || -0,4 || 0,1 || -1,4 || 0,0 UK || -0,3 || -4,3 || -1,3 || -0,6 || -3,1 || -2,0 || -0,3 || 0,8 || -0,9 || 2,2 || 3,9 || -0,8 || -2,1 || -1,8 || -0,1 || 0,3 || -0,2 * Zadnji podatki za RO za realno rast GHDI, na
voljo za leti 2010 in 2011 Priloga 2: Pregled
ključnih zaposlitvenih izzivov in posebno dobrih rezultatov na trgu dela,
po podatkih iz prikaza uspešnosti zaposlovanja (C= izziv (challenge); G=dober rezultat
na trgu dela (good labour market outcome) – sprejet junija 2013[36]. Priloga
3: Kratek pregled „socialnih trendov, ki jih je treba
spremljati“, kakor so opredeljeni v prikazu uspešnosti socialne zaščite[37] – sprejet januarja 2013. || Opomba:
Socialni trendi, ki jih je treba spremljati v obdobju 2010‑2011, za
katere je bilo ugotovljeno poslabšanje v več kot tretjini držav
članic, so označeni z rdečo v razpredelnici na desni. [1] Ta oddelek deloma temelji na
podrobni analizi, ki je bila predstavljena v „Četrtletnem pregledu razmer
na področju zaposlovanja in socialnih zadev v EU“, marec 2013. Za
podrobnejše informacije na področju izobraževanja, usposabljanja in
spretnosti glej izdajo Pregleda izobraževanja in usposabljanja iz leta 2013. [2] Stopnja brezposelnosti
državljanov tretjih držav je v letu 2012 dosegla 21, 3 % v primerjavi s
20,0 % v letu 2011 in 14,4 % v letu 2008. [3] Za EL so na voljo podatki samo
za obdobje pred julijem. [4] V skladu z najnovejšimi podatki iz evropskega
sistema za spremljanje ponudbe delovnih mest so poklici, v katerih je število
zaposlenih najbolj naraščalo, poklici za oskrbo na področju
zdravstva, tem pa sledijo razvijalci uporabniške programske opreme in
analitiki, splošni in specializirani poslovni sekretarji, rudarski nadzorniki,
nadzorniki, nadzorniki v predelovalnih dejavnostih in gradbeni nadzorniki ter
osnovnošolski učitelji in vzgojitelji predšolskih otrok. [5] Stopnja zaposlitev je opredeljena kot
razmerje med številom oseb, ki se zaposlijo, in številom brezposelnih oseb.
Stopnja izstopanja iz trga dela je razmerje med številom oseb, katerih
zaposlitev je prenehala, in številom brezposelnih oseb. [6] „Razvoj trga dela v Evropi, 2013,
“ Evropska komisija. [7] Primerjaj npr. „Prihodnost ponudbe
spretnosti in povpraševanja po njih v Evropi“, Evropski center za razvoj
poklicnega usposabljanja (Cedefop). [8] Oktobra 2013 sta Organizacija za
gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) ter Komisija objavili rezultate nove
raziskava o usposobljenosti odraslih (PIAAC), ki sta jo izvedli Komisija in
OECD. [9] Glej npr. „Ali skupno
povpraševanje temelji na plačah ali na dobičku? Učinki na
nacionalni in svetovni ravni“, Mednarodni urad za delo, Zbirka delovnih in
zaposlitvenih pogojev št. 40, Ženeva, 2012. [10] Glej Četrtletno
poročilo o območju eura, Evropska komisija, zvezek 12, št. 3,
2013. [11] Vir: Garnier et al. (2103):
Recent Reforms of Tax Systems in the EU: Good and Bad News. Dokument o
davkih št. 39. Evropska komisija [12] Glej npr.
Eurofound (2013), Soočanje z neprijavljenim delom v 27 državah
članicah Evropske unije in na Norveškem: Pristopi in ukrepi od leta 2008,
Eurofound, Dublin; Hazans, M. (2011), Neformalni delavci po Evropi,
Raziskovalno delo št. 5912, Svetovna banka, Washington DC. [13] Razmerje dohodkovnih kvintilnih
razredov predstavlja izmero neenakosti porazdelitve dohodka. Izračuna se
kot razmerje celotnega dohodka, ki ga prejema 20 % prebivalstva z
najvišjimi dohodki (najvišji kvintil), in celotnega dohodka, ki ga prejema
20 % prebivalstva z najnižjimi dohodki (najnižji kvintil). Vsi dohodki se
zberejo kot ekvivalentni razpoložljivi dohodki. [14] Najnovejši statistični
podatki Evropske unije o dohodkih in življenjskih pogojih (EU-SILC)
vključujejo ocene Eurostata za EU-28 in EU-27 za leto 2012 (rezultati za
AT, BE, IE in UK niso na voljo). Referenčni statistični podatki
Evropske unije o dohodkih in življenjskih pogojih iz leta 2012 se nanašajo na
proračunsko leto 2011. [15]
Glej Pregled razvoja na področju zaposlovanja in socialnih zadev v
Evropi 2012, Evropska komisija. [16] Prav
tam. [17] Glej delovni dokument za EUROMOD št. 2/13: Avram, Figari,
Leventi, Levy, Navicke, Matsaganis, Militaru, Paulus, Rastringina, Sutherland:
The Distributional Effects of Fiscal Consolidation in Nine Countries. Nova
različica delovnega dokumenta bo kmalu predstavljena. V devetih državah,
ki so bile predmet študije, se je učinek ukrepov na podlagi dohodkov
gospodinjstev (npr. spremembe davčnih in socialnih sistemov ter zmanjšanja
plač od leta 2007 do sredine leta 2012) razlikoval, in sicer je v IT znašal
1,6 % razpoložljivega dohodka pred krizo, v UK 1,9 % , v LT
9,1 % in v EL 11,6 %. [18] Glej Četrtletni pregled razmer na področju
zaposlovanja in socialnih zadev v EU iz marca 2013. V skladu z analizo se
zdi, da je od leta 2011 prilagoditev socialnih odhodkov navzdol v primerjavi s
prilagoditvijo v podobnih obdobij recesije iz preteklih treh desetletij
opaznejša. [19] Podatki za leto 2011 bodo kmalu na voljo. [20] Ta oddelek predstavlja
posodobljene razmere, predstavljene v predhodnem skupnem poročilu o
zaposlovanju, vendar zaradi prostorske omejitve ne vključuje vsega in
njegov namen ni poročati o vseh reformah in ukrepih politike. [21] Sklep Sveta 2012/707/EU z dne 21.
oktobra 2012 o smernicah za politike zaposlovanja držav članic. [22] Pojem predšolska vzgoja in varstvo
se nanaša na vse oblike vzgoje in izobraževanja od rojstva do začetka
osnovne šole. [23] Glej dodatno poročilo o tej temi v
oddelku o socialnem vključevanju. [24] Spodbujanje
zelene rasti v obdobju gospodarske krize: priročnik najboljših praks v
Evropi, Evropska zaposlovalna opazovalnica, 2013. [25] COM(2013) 690. [26] Statistični pregled, kakršen je vključen v ta
osnutek skupnega poročila o zaposlovanju, se lahko posodobi
decembra 2013, ko bo na voljo novi val letnih podatkov s področja
sociale. [27] Kot del
osnutka skupnega poročila o zaposlovanju, ki temelji na
členu 148 PDEU in hkrati vpliva na proces evropskega semestra,
statistični pregled zajema vse države članice EU, pri čemer so
primerjave opravljene na podlagi povprečja EU. V nekaterih primerih bi
lahko bila pomembna statistična odstopanja od povprečja EO. Kot je
navedeno v načrtu Komisije za poglobljeno in pravo ekonomsko in monetarno
unijo, bi bilo treba v okviru upravljanja EMU okrepiti koordinacijo in nadzor
politik zaposlovanja in socialnih politik ter spodbujati konvergenco na teh
področjih. [28] Sklepi Evropskega sveta,
24.–25. oktober 2013. [29] Za podroben pregled
čezmejnih učinkov prelivanja sprememb na področju zaposlovanja
in sociale glej: Zaposlovanje in socialne razmere v EU: Četrtletni
pregled, september 2013, je na voljo na: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=1974&furtherNews=yes [30] Komisija je odprta za možno izpopolnjevanje
statističnega pregleda v prihodnjih izdajah, in sicer na podlagi
tekočih tehničnih razprav v odboru za zaposlovanje in odboru za
socialno zaščito ter odzivov Evropskega parlamenta, socialnih partnerjev
in drugih deležnikov. [31] COM(2013) 690, str. 6. [32] Opredelitev območij: sever in
osrednji del euroobmočja: AT, BE, DE, FI, FR, LU, NL; jug in obrobje
euroobmočja: EE, EL, ES, IE, IT, CY, MT, PT, SI, SK; države, ki niso
članice euroobmočja – sever: CZ, DK, PL, SE, UK; države, ki niso
članice euroobmočja – jug in obrobje: BG, HR, LV, LT, HU, RO. [33] Za stopnjo tveganja revščine je referenčno leto
za dohodek koledarsko leto pred letom pregleda (tj. leto 2010), razen za
UK (leto pregleda) in IE (12 mesecev pred pregledom). Enako velja za
kazalnik neenakosti (razmerje kvintilnih razredov). [34] Razmerje med dohodki 20 %
prebivalstva z najvišjimi dohodki in dohodki 20 % prebivalstva z
najnižjimi dohodki. [35] Glej delovni dokument EUROMOD
2/13. [36] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/13/st10/st10373-re01.en13.pdf [37] ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=9235&langId=en