EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 02004R0138-20220502
Regulation (EC) No 138/2004 of the European Parliament and of the Council of 5 December 2003 on the economic accounts for agriculture in the Community (Text with EEA relevance)Text with EEA relevance
Consolidated text: Uredba št. (ES) 138/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. decembra 2003 o ekonomskih računih za kmetijstvo v Skupnosti (Besedilo velja za EGP)Besedilo velja za EGP.
Uredba št. (ES) 138/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. decembra 2003 o ekonomskih računih za kmetijstvo v Skupnosti (Besedilo velja za EGP)Besedilo velja za EGP.
02004R0138 — SL — 02.05.2022 — 007.001
To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu
UREDBA št. (ES) 138/2004 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 5. decembra 2003 o ekonomskih računih za kmetijstvo v Skupnosti (UL L 033 5.2.2004, str. 1) |
spremenjena z:
|
|
Uradni list |
||
št. |
stran |
datum |
||
L 52 |
9 |
25.2.2005 |
||
L 168 |
14 |
21.6.2006 |
||
L 65 |
5 |
8.3.2008 |
||
UREDBA (ES) št. 1137/2008 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 22. oktobra 2008 |
L 311 |
1 |
21.11.2008 |
|
UREDBA (EU) št. 1350/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 11. decembra 2013 |
L 351 |
1 |
21.12.2013 |
|
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/280 z dne 3. decembra 2018 |
L 47 |
7 |
19.2.2019 |
|
UREDBA (EU) 2022/590 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 6. aprila 2022 |
L 114 |
1 |
12.4.2022 |
UREDBA št. (ES) 138/2004 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 5. decembra 2003
o ekonomskih računih za kmetijstvo v Skupnosti
(Besedilo velja za EGP)
Člen 1
Vsebina
Ta uredba vzpostavlja ekonomske račune za kmetijstvo (v nadaljnjem besedilu „ERK“) v Skupnosti in določa:
metodologijo ERK (skupne standarde, definicije, klasifikacije in računovodska pravila), namenjeno izdelavi računov na primerljivih osnovah za namene Skupnosti in posredovanju podatkov, zahtevanih v členu 3;
časovne roke za posredovanje kmetijskih računov, izdelanih v skladu z metodologijo ERK.
Člen 2
Metodologija
Ti delegirani akti se sprejmejo le, kadar ne spreminjajo temeljnih načel Priloge I, izvajanje ne zahteva dodatnih sredstev za proizvajalce v okviru evropskega statističnega sistema in ne nalagajo znatnega dodatnega bremena na države članice in dajalce podatkov.
Komisija ustrezno upraviči statistične ukrepe iz teh delegiranih aktov, po potrebi z uporabo prispevkov ustreznih strokovnjakov na podlagi analize stroškovne učinkovitosti, vključno z oceno bremena za dajalce podatkov in proizvodnih stroškov iz točke (c) člena 14(3) Uredbe (ES) št. 223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta ( 1 ).
Člen 3
Pošiljanje Komisiji
Podatki za regionalne ekonomske račune za kmetijstvo (RERK) na ravni NUTS 2 v smislu Uredbe (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta ( 2 ) pa se prvič pošljejo do 30. septembra 2023.
Ti delegirani akti ne naložijo znatnega dodatnega bremena na države članice ali dajalce podatkov.
Komisija ustrezno upraviči statistične ukrepe iz teh delegiranih aktov, po potrebi z uporabo prispevkov ustreznih strokovnjakov na podlagi analize stroškovne učinkovitosti, vključno z oceno bremena za dajalce podatkov in proizvodnih stroškov iz točke (c) člena 14(3) Uredbe (ES) št. 223/2009.
Člen 3a
Izkazovanje statistike
Komisija (Eurostat) brez poseganja v Uredbo (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta ( 3 ) in Uredbo (ES) št. 223/2009 podatke, ki so ji bili poslani v skladu s členom 3 te uredbe, izkazuje brezplačno na spletu.
Člen 3b
Ocena kakovosti
Člen 4
Izvajanje pooblastila
Člen 4a
Postopek v odboru
Člen 4b
Odstopanja
Člen 5
Končna določba
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
PRILOGA I
EKONOMSKI RAČUNI ZA KMETIJSTVO
(ERK)
VSEBINA |
|
Predgovor |
|
I. |
Splošne značilnosti računov |
A. |
Uvod |
B. |
Osnovna enota in kmetijska dejavnost |
1. |
Osnovna enota |
2. |
Kmetijska dejavnost |
3. |
Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti |
C. |
Merjenje proizvodnje |
D. |
Zaporedje računov |
1. |
Zaporedje računov, kakor je predvideno v ►M6 ESR 2010 ◄ |
2. |
Zaporedje računov ERK |
E. |
Viri podatkov in metode izračunavanja za izdelavo ERK |
F. |
Klasifikacija |
1. |
Splošno |
2. |
Definicija značilnih kmetijskih dejavnosti |
3. |
Definicija značilnih kmetijskih enot |
4. |
Komentar k različnim postavkam |
5. |
Razlika med kmetijsko dejavnostjo ERK in kmetijsko panogo osrednjega okvira nacionalnih računov |
II. |
Transakcije s proizvodi |
A. |
Splošna pravila |
1. |
Referenčno obdobje |
2. |
Enote |
3. |
Čas zajemanja |
B. |
Proizvodnja |
1. |
Splošen komentar h konceptu proizvodnje v ►M6 ESR 2010 ◄ in ERK |
2. |
Proizvodnja kmetijske dejavnosti: količine |
3. |
Proizvodnja neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti |
4. |
Proizvodnja kmetijske dejavnosti |
5. |
Vrednotenje proizvodnje |
C. |
Vmesna potrošnja |
1. |
Definicija |
2. |
Elementi vmesne potrošnje |
3. |
Vrednotenje vmesne potrošnje |
D. |
Bruto investicije |
1. |
Bruto investicije v osnovna sredstva (BIOS) |
2. |
Sprememba zalog |
3. |
Zajemanje živine kot „BIOS“ ali „zaloge“ |
III. |
Razdelitvene transakcije in drugi tokovi |
A. |
Definicija |
B. |
Splošna pravila |
1. |
Referenčno obdobje |
2. |
Enote |
3. |
Čas zajemanja razdelitvenih transakcij |
4. |
Splošen komentar k dodani vrednosti |
C. |
Sredstva za zaposlene |
D. |
Davki na proizvodnjo in uvoz |
1. |
Davki na proizvode |
2. |
Obravnava davka na dodano vrednost DDV |
3. |
Drugi davki na proizvodnjo |
E. |
Subvencije |
1. |
Subvencije na proizvode |
2. |
Druge subvencije na proizvodnjo |
F. |
Dohodek od lastnine |
1. |
Definicija |
2. |
Obresti |
3. |
►M6 Najemnine (za zemljišča in podzemna sredstva) ◄ |
4. |
►M6 Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem (ni zajet v ERK) ◄ |
G. |
Kapitalski transferji |
1. |
Investicijske podpore |
2. |
Drugi kapitalski transferji |
H. |
Potrošnja stalnega kapitala |
IV. |
Vložek dela v kmetijstvu |
V. |
Kazalniki kmetijskega dohodka |
A. |
Definicija dohodka in izravnalne postavke |
B. |
Obravnava dohodka enot, organiziranih v obliki družb |
C. |
Definicija kazalnikov kmetijskega dohodka |
D. |
Združevanje kazalnikov dohodka za Evropsko unijo |
E. |
Deflacija dohodkovnih kazalnikov |
VI. |
Vrednotenje ERK v stalnih cenah |
A. |
Merjenje cen in obsega |
B. |
Načela in metoda za izračun ERK v stalnih cenah |
1. |
Izbira indeksne formule |
2. |
Bazno leto |
3. |
Predstavljanje serij glede na referenčno leto |
4. |
►M6 Izračun dodane vrednosti v fiksnih letnih cenah ◄ |
5. |
Razčlenitev davkov in subvencij za proizvode v komponenti obsega in cene |
VII. |
Regionalni ekonomski računi za kmetijstvo (RERK) |
A. |
Splošna načela |
1. |
Uvod |
2. |
Regionalno gospodarstvo, regionalno ozemlje |
3. |
Osnovna enota pri izdelavi RERK |
4. |
Metode za izdelavo RERK |
5. |
Koncepta rezidenčnosti in ozemlja |
6. |
Kmetijska dejavnost in značilne enote |
B. |
Transakcije s proizvodi |
1. |
Proizvodnja |
2. |
Vmesna potrošnja |
3. |
Bruto investicije |
C. |
Razdelitvene transakcije in drugi tokovi |
1. |
Splošna pravila |
2. |
Dodana vrednost |
3. |
Potrošnja stalnega kapitala |
4. |
Subvencije |
5. |
Davki |
6. |
Sredstva za zaposlene |
7. |
Neto poslovni presežek |
8. |
Obresti, najemnine |
9. |
Podjetniški dohodek v kmetijstvu: splošna pravila za izračun |
D. |
Kratek vpogled v izvajanje |
1. |
Uvod |
2. |
Opredelitev regionalnega kmetijstva |
3. |
Merjenje kmetijske proizvodnje |
4. |
Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti |
5. |
Vmesna potrošnja |
PREDGOVOR
Revizija Evropskega sistema računov (ESR 2010) ( 4 ) je privedla do nekaterih sprememb osnovne metodologije za ERK, da se zagotovi skladnost z ESR in omogoči uskladitev ERK med državami članicami in z osrednjim okvirom nacionalnih računov ter se zagotovi izvedljivost sprememb. Ta priročnik upošteva vse te vidike, saj se poleg konceptov, načel in osnovnih pravil za izračun ERK nanaša tudi na vse spremembe posebnih značilnosti v kmetijstvu.
I. SPLOŠNE ZNAČILNOSTI RAČUNOV
A. Uvod
1.01 |
Sistem integriranih ekonomskih računov bi moral zagotavljati celovit, sistematičen, primerljiv in kar najbolj popoln pregled gospodarskih dejavnosti in bi služil kot osnova za analize, napovedi ter politične ukrepe. Veliko število in raznolikost ekonomskih transakcij ter enot, zajetih v sistem, je zato treba razvrstiti v skladu s splošnimi merili in jih jasno in preprosto sestaviti v povezan sistem računov in tabel. |
1.02 |
Evropski sistem integriranih ekonomskih računov, ki izhaja iz revidiranega sistema nacionalnih računov ( ►M6 SNR 2008 ◄ ) Združenih narodov ►M6 ( 5 ) ◄ , je bil ustvarjen zaradi posebnih potreb Evropske unije. Določa koncepte, definicije, računovodska pravila in enotne klasifikacije, ki jih uporabljajo države članice EU. |
1.03 |
Gospodarstvo neke države je vsota dejavnosti velikega števila enot, ki se ukvarjajo s številnimi različnimi oblikami transakcij s ciljem proizvodnje, financiranja, zavarovanja, distribuiranja in potrošnje. Opredeliti je treba enote in skupine sistema nacionalnih računov v smislu gospodarskih modelov, ki so jim namenjeni. ►M6 Značilnost ESR 2010 je uporaba dveh tipov enot in dveh ustreznih načinov razdelitve nacionalnega gospodarstva. ◄ |
1.04 |
Za analizo s tokovi povezanega dohodka, kapitala, finančnih transakcij in sredstev je bistvenega pomena izbira enot, ki prikazuje medsebojno delovanje gospodarskih subjektov (institucionalnih enot). Za analizo proizvodnega procesa je ključnega pomena izbira enot, ki kaže tehnično-gospodarske odnose (to je vrsta enot dejavnosti na lokalni ravni in enote homogene proizvodnje). |
1.05 |
Tako lahko gospodarstvo razčlenimo na dva načina:
(i)
na institucionalne sektorje ali podsektorje, ki predstavljajo skupine institucionalnih enot;
(ii)
na gospodarske panoge, ki jih sestavljajo skupine enot enovrstne dejavnosti na lokalni ravni (dejavnost) ali enote homogene proizvodnje (homogena panoga). |
1.06 |
Poglavitni namen ERK je analiza proizvodnega procesa in primarnega dohodka, ki ga ta ustvarja. Računi zato temeljijo na konceptu dejavnosti. |
1.07 |
ERK je satelitski račun, ki posreduje dopolnilne informacije in koncepte, prilagojene posebni naravi kmetijske dejavnosti. Čeprav je njegova stavba zelo podobna stavbi nacionalnih računov, pa se za njegov izračun zahteva oblikovanje ustreznih pravil in metod. |
1.08 |
Razlikovati je treba med dohodkom, ustvarjenim s kmetijsko proizvodnjo, in dohodkom kmetijskih gospodinjstev, ki poleg dohodka iz kmetijske dejavnosti vključuje tudi morebitni dohodek kmetijskih gospodinjstev iz drugih virov (lastnina, socialni transferji itd.). ►M6 Ti dve vrsti dohodka (dohodek, ustvarjen s kmetijsko proizvodnjo, in dohodek kmetijskih gospodinjstev) se merita z dvema različnima namenoma, ki zahtevata dve različni metodi razčlenitve gospodarstva: prva za ERK temelji na proizvodnih enotah, opredeljenih glede na gospodarsko dejavnost; druga temelji na gospodinjstvih (tj. institucionalnih enotah), katerih glavni vir dohodka je neodvisen od kmetijske dejavnosti. ◄ |
B. OSNOVNA ENOTA IN KMETIJSKA DEJAVNOST
1. Osnovna enota
1.09 |
Za analizo tokov, ki nastajajo v proizvodnem procesu in pri porabi blaga in storitev, je treba enote izbrati tako, da bodo razvidna tehnično-gospodarska razmerja. Ta zahteva pomeni, da morajo biti institucionalne enote praviloma razdeljene na manjše in bolj homogene enote ob upoštevanju vrste proizvodnje. Lokalne enote enovrstne dejavnosti (lokalne EED) izpolnjujejo to zahtevo kot operativni pristop (ESR 2010, 2.147) ( 6 ). |
1.10 |
Lokalna enota enovrstne dejavnosti (lokalna EED) je del EED, ki ustreza lokalni enoti. Lokalna EED se v SNR 2008 in v ISIC Rev. 4 imenuje establishment. EED združuje vse dele institucionalne enote v vlogi proizvajalke, ki prispevajo k opravljanju dejavnosti na ravni razreda NACE Rev. 2 (štirimestna raven) (referenčna klasifikacija gospodarskih dejavnosti, prim. 1.55) in ustreza enemu pododdelku institucionalne enote ali več. Informacijski sistem institucionalne enote mora biti za vsako lokalno EED sposoben oceniti ali izračunati vsaj vrednost proizvodnje, vmesno potrošnjo, sredstva za zaposlene, poslovni presežek, zaposlenost in bruto investicije v osnovna sredstva. (ESR 2010, 2.148). Lokalna enota je institucionalna enota ali del institucionalne enote, ki proizvaja blago ali storitve na geografsko opredeljenem mestu. |
1.11 |
Lokalna EED lahko ustreza institucionalni enoti kot proizvajalcu ali njenemu delu; nasprotno pa ne more nikoli pripadati dvema različnima institucionalnima enotama. Ker je v praksi večina institucionalnih enot, ki proizvaja blago in storitve, udeležena v številnih različnih dejavnostih hkrati (glavna dejavnost in ena ali več stranskih dejavnosti), jih je mogoče razčleniti na enako število lokalnih EED, če so na voljo potrebne informacije. Vendar pa pomožne dejavnosti (nabava, prodaja, trženje, računovodstvo, prevoz, skladiščenje, vzdrževanje itd.; prim. 1.27) ne morejo privesti do ustvarjanja lokalne EED, razen če se izvajajo na ločeni lokaciji v drugi regiji kot lokalna EED, ki jo podpirajo (ESR 2010, 3.13). |
1.12 |
V osnovi velja, da je treba zajeti toliko EED, kolikor je dopolnilnih dejavnosti, lahko pa se zgodi, da statistične (računovodske) informacije ne omogočajo ločevanja dopolnilnih dejavnosti lokalne EED ali delov teh dejavnosti od njihove glavne dejavnosti. Če se v institucionalni enoti, ki proizvaja blago ali storitve, izvajata glavna dejavnost in ena stranska ali več, se razdeli v enako število EED, pri čemer se stranske dejavnosti razvrstijo v druge skupine klasifikacije kot glavna dejavnost. Pomožne dejavnosti se ne ločujejo od glavne ali stranskih dejavnosti. Vendar pa EED, ki se uvrščajo v določene razrede klasifikacijskega sistema, lahko proizvajajo tudi proizvode izven homogenih skupin, in sicer kot povezane stranske dejavnosti, ki jih na osnovi razpoložljivih računovodskih listin ni mogoče ločeno identificirati. EED torej lahko izvaja eno ali več stranskih dejavnosti. (ESR 2010, 2.149). |
1.13 |
Dejavnost se opravlja, ko kot rezultat kombinirane uporabe virov, kakor so oprema, delo, proizvodne tehnike, informacijska omrežja ali proizvodi, nastane neko blago ali storitev. Dejavnost opredeljujejo vložki proizvodov (blago in storitve), proizvodni proces in proizvodnja proizvodov. Glavna dejavnost lokalne EED je dejavnost, pri kateri dodana vrednost takšne dejavnosti presega dodano vrednost katere koli druge dejavnosti, ki se izvaja v isti enoti. Klasifikacija glavne dejavnosti je določena s sklicevanjem na NACE Rev. 2, najprej na najvišji ravni klasifikacije, potem pa na podrobnejših ravneh (ESR 2010, 3.10). |
2. Kmetijska dejavnost
1.14 |
S povezovanjem vseh lokalnih EED, ki opravljajo isto ali podobno vrsto dejavnosti, je mogoče sestaviti dejavnost. To omogoča razčlenitev gospodarstva na dejavnosti. Klasifikacija teh gospodarskih panog je odvisna od glavne dejavnosti tako povezanih enot. ►M6 Na najbolj podrobni ravni klasifikacije, kakor je opredeljeno v ESR 2010, 2.150, je dejavnost sestavljena iz vseh lokalnih EED, ki spadajo v isti razred NACE Rev. 2 (štirimestna raven) in zato opravljajo enako glavno dejavnost, kot je opredeljena v NACE Rev. 2. ◄ |
1.15 |
Čeprav je bila kmetijska dejavnost včasih opredeljena kot povezava enot homogene kmetijske proizvodnje, pa je bila lokalna EED izbrana za osnovno enoto za opis ERK, s čimer se (i) pristopi k ERK z ekonomskega položaja kmetijstva, kar pomeni, da se pri merjenju proizvodne dejavnosti kmetijskih enot v celoti upoštevajo nekatere neločljivo povezane nekmetijske dopolnilne dejavnosti ter (ii) se ohranja usklajenost z drugimi nacionalnimi računi. To predstavlja premik z analitičnega pristopa na osnovi koncepta enote homogene proizvodnje in homogene panoge na statistični pristop na osnovi koncepta EED na lokalni ravni in dejavnosti. |
1.16 |
Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti so dejavnosti, katerih stroškov ni mogoče opazovati ločeno od stroškov kmetijske dejavnosti. To je na primer predelava kmetijskih pridelkov na družinskih kmetijah, gozdarstvo, sečnja, turizem. Proizvodnja kmetijske dejavnosti je torej rezultat dveh vrst dejavnosti:
(i)
kmetijskih dejavnosti (glavnih ali dopolnilnih), ki jih opravljajo kmetijske enote;
(ii)
nekmetijskih neločljivih dopolnilnih dejavnosti. |
1.17 |
Kmetijsko gospodarstvo, ki se trenutno uporablja kot enota pri statističnih raziskavah kmetijstva (popisi, poročila o strukturi kmetijskih gospodarstev), je najprimernejša lokalna EED za kmetijsko dejavnost (čeprav je vanjo treba vključiti tudi nekatere druge enote, kakor so vinarske zadruge, zadruge pridelovalcev oljčnega olja, enote, ki opravljajo pogodbeno delo itd.). Vendar pa je treba poudariti, da predstavljajo kmetijska gospodarstva zaradi številnih dejavnosti, ki lahko na njih potekajo, posebno vrsto lokalne EED. ►M6 Kadar se na istem gospodarstvu opravlja več dejavnosti razreda NACE Rev. 2 (štirimestna številka) in so na voljo informacije v skladu z odstavkom 1.10, bi dosledna uporaba pravila ESR za enote in njihove povezave morala pravzaprav privesti do delitve kmetijskega gospodarstva na več ločenih lokalnih EED. Sprejetje kmetijskega gospodarstva kot lokalne EED kmetijske dejavnosti v nacionalnih računih in v ERK temelji na statističnem pristopu. ◄ |
1.18 |
Tako so računi za kmetijsko dejavnost pravzaprav podobni računom kmetijskih gospodarstev (računi proizvodnje in ustvarjanja dohodka). Da ne bi prihajalo do nejasnosti, je vendarle treba poudariti, da kmetijski računi niso računi podjetij, katerih glavna dejavnost je kmetijska: predvsem vanje niso zajete vse nekmetijske dejavnosti kmetijskih gospodarstev (dejavnosti, ki se lahko ločijo od kmetijskih dejavnosti, so izključene). Poleg tega zajemajo kmetijske dejavnosti podjetij, katerih glavna dejavnost ni kmetijska. Zaradi tega sprejetje kmetijskega gospodarstva kot osnovne enote za ERK ne spreminja dejstva, da so kmetijski računi kmetijske dejavnosti. |
1.19 |
►M6 Ker v skladu z ESR 2010 dejavnost sestavlja skupina enot, ki kot svojo glavno dejavnost opravljajo enake ali podobne vrste dejavnosti, je definicija kmetijske gospodarske panoge v ERK odvisna od prepoznavanja značilnih dejavnosti in enot v tej gospodarski panogi. ◄ Tak izbor značilnih kmetijskih dejavnosti in enot lahko vodi do določenih razlik med računi kmetijske dejavnosti ERK in nacionalnimi računi (prim. 1.93). |
1.20 |
►M6 Kmetijska dejavnost se obravnava kot povezava vseh EED na lokalni ravni, ki kot glavno ali dopolnilno dejavnost opravljajo naslednje gospodarske dejavnosti (za natančno definicijo kmetijske dejavnosti prim. 1.60 do 1.66): ◄
—
pridelava poljščin, pridelava vrtnin, sadik in okrasnih rastlin, sadjarstvo in vinogradništvo (skupaj s pridelavo vina in oljčnega olja iz grozdja in oljk, pridelanih v isti enoti),
—
živinoreja,
—
rastlinska pridelava, povezana z živinorejo,
—
kmetijsko pogodbeno delo,
—
lov, gojitev divjadi, skupaj s povezanimi storitvenimi dejavnostmi.
|
1.21 |
Poleg kmetijskih gospodarstev sestavljajo kmetijsko dejavnost enote povezanih proizvajalcev (na primer zadruge), ki pridelujejo vino in oljčno olje, ter specializirane enote, ki posredujejo stroje, material in delovno silo za opravljanje pogodbenega dela. |
1.22 |
Specializirane enote, ki v fazi kmetijske proizvodnje posredujejo stroje, opremo in osebje za opravljanje pogodbenega dela (podjetja, ki opravljajo pogodbena dela ali kmetijska gospodarstva, ki pogodbeno opravljajo storitve), so obravnavane kot del kmetijske dejavnosti. V ožjem pomenu morajo te enote, ki jih je treba zajeti v kmetijsko dejavnost, opravljati delo, ki (a) je del kmetijskega proizvodnega procesa, (b) je povezano s proizvodnjo kmetijskih proizvodov, (c) ga običajno opravljajo kmetijska gospodarstva in (d) ga dejansko v celoti opravljajo specializirane enote, ki posredujejo stroje, material in delovno silo. |
1.23 |
Če kljub temu pogodbenega dela ne opravljajo v celoti specializirane enote (če na primer kmetijska gospodarstva najamejo stroje, uporabijo pa lastno delovno silo), je treba to dejavnost zajeti v oddelek 77 NACE Rev. 2 (Dajanje v najem in zakup); v tem primeru je treba zneske, ki jih gospodarstva plačajo podjetjem, ki delajo po pogodbi, zajeti kot „drugo blago in storitve“ pod „vmesna potrošnja“ (prim. 2.108). |
1.24 |
Ker je namen ERK merjenje, opisovanje in analiziranje oblikovanja dohodka iz gospodarske dejavnosti (ki je v državah članicah EU skoraj izključno poslovna dejavnost), je bila sprejeta odločitev, da se izključijo enote, za katere kmetijska dejavnost predstavlja le dejavnost za prosti čas ( 7 ). Nasprotno pa so v ERK zajete enote, ki se ukvarjajo s kmetijstvom za lastno oskrbo. Poudariti je treba, da je treba kmetijsko proizvodnjo kmetijskih gospodarstev za lastno končno potrošnjo zajeti v ERK. |
3. Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti
1.25 |
Uporaba lokalne EED kot osnovne enote za kmetijsko dejavnost pomeni zajemanje nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti, kadar jih ni mogoče ločiti od glavne kmetijske dejavnosti. |
1.26 |
Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti lokalnih kmetijskih EED so v ERK opredeljene kot dejavnosti, tesno povezane s kmetijsko proizvodnjo, za katere informacij o obsegu proizvodnje, vmesni potrošnji, sredstvih za zaposlene, vložkih dela ali bruto investicijah v osnovna sredstva ni mogoče ločiti od informacij o glavni kmetijski dejavnosti v obdobju statističnega opazovanja. |
1.27 |
Glavne značilnosti teh neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti so:
—
namenjene morajo biti za prodajo ali barter (med obračunskim obdobjem ali pozneje, po skladiščenju), za lastno uporabo proizvajalca ali kot plačilo v naravi (skupaj s sredstvi za zaposlene v naravi),
—
ne smejo biti pomožne dejavnosti. Pomožne dejavnosti se ne izločajo v posebne enote in se ne ločujejo od glavne ali stranskih dejavnosti ali enot, ki jih pomožne dejavnosti podpirajo. V skladu s tem morajo biti pomožne dejavnosti vključene v lokalne EED, katere podpirajo, razen če so organizirane v ločenih enotah in so v drugi regiji. Pomožne dejavnosti ostajajo v isti panogi kot lokalna EED, ki jo podpirajo. Pomožne dejavnosti so dodatne dejavnosti (npr. prodaja, trženje, skladiščenje, prevoz za lasten račun; glej ESR 2010, 3.12 in 3.13 ter SNR 2008, 5.35 do 5.44), s katerimi podjetje ustvarja pogoje za opravljanje glavne ali dopolnilnih dejavnosti. Značilno je, da se proizvodnja pomožnih dejavnosti v različnih vrstah proizvodne dejavnosti kaže kot vložek,
—
po dogovoru proizvodnja bruto investicij v osnovna sredstva v obliki nekmetijskih proizvodov (kot so stavbe ali stroji) za lastne potrebe ne velja kot pomožna dejavnost. Šteje se, da je ta proizvodnja bruto investicij v osnovna sredstva v obliki nekmetijskih proizvodov za lastno končno porabo ločljiva dejavnost in je zajeta kot proizvodnja prepoznavne lokalne EED. Podobno je treba obravnavati nastanitvene storitve, ki so na voljo zaposlenim kot nadomestilo v naravi (v računu ustvarjanja dohodka so zajete kot nadomestilo v naravi),
—
biti morajo značilne za kmetijska gospodarstva, kar pomeni, da morajo imeti znaten gospodarski pomen za veliko število gospodarstev,
—
kmetijsko „pogodbeno delo“ ni nekmetijska dejavnost, saj je značilna dejavnost (kmetijske storitve) kmetijske dejavnosti.
|
1.28 |
Vključen mora biti le tisti del določene nekmetijske dopolnilne dejavnosti, ki je neločljivo povezan. Zato bo določena nekmetijska dejavnost vključena v kmetijsko dejavnost, če jo je nemogoče ločiti od glavne kmetijske dejavnosti lokalne EED, bo pa iz nje izključena, če jo je mogoče ločiti od glavne kmetijske dejavnosti, pri čemer stranska dejavnost privede do nekmetijske lokalne EED. Merilo za izbor neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti ni toliko narava proizvoda, temveč bolj vrsta dejavnosti ( 8 ). Storitve kmečkega turizma, ki jih opravlja neko kmetijsko gospodarstvo, so na primer lahko zajete le, če jih ni mogoče ločiti od njenih kmetijskih dejavnosti. Ko te dejavnosti postanejo pomembne, to verjetno ni tako. To pomeni, da se lahko nekmetijski proizvodi, upoštevani v proizvodnji kmetijske dejavnosti, glede na kraj in čas razlikujejo. |
1.29 |
Razlikujemo lahko dve glavni vrsti neločljivih nekmetijskih stranskih dejavnosti:
1.
Dejavnosti, ki predstavljajo nadaljevanje kmetijske dejavnosti in uporabljajo kmetijske proizvode. To vrsto dejavnosti lahko srečamo v večini držav članic EU. Značilna dejavnost te skupine je predelava kmetijskih proizvodov: Predelava kmetijskih proizvodov
—
predelava mleka v maslo, smetano, sir, jogurt in druge mlečne izdelke,
—
predelava sadja in zelenjave v sokove, konzervirana živila, alkoholne pijače in druge izdelke,
—
predelava grozdja, mošta in vina v alkoholne izdelke (npr. penine, kakor je šampanjec, in žgane pijače, npr. konjak),
—
pletenje iz rastlinskih materialov/tekstilij/volne,
—
proizvodnja paštet, gosjih jeter (foie gras) in drugih predelanih mesnih izdelkov,
—
predelava drugih kmetijskih proizvodov,
Sortiranje in pakiranje kmetijskih proizvodov, npr. jajc in krompirja
2.
Dejavnosti, pri katerih je udeleženo kmetijsko gospodarstvo in njegova sredstva za kmetijsko proizvodnjo (oprema, napeljave, stavbe, delovna sila). Med te dejavnosti sodijo predvsem:
—
kmečki turizem: kampi, gostinstvo, hoteli, različne oblike nastanitve itd.,
—
prodajalne kmetijskih proizvodov: dejavnosti prodaje proizvodov na drobno, razen proizvodov kmetijskega gospodarstva. Neposredna prodaja kmetijskih proizvodov, v surovem stanju ali predelanih, je zajeta v proizvodnjo zadevnih proizvodov,
—
šport in rekreacija na podeželju: uporaba zemlje za dejavnosti, kakor so golf, jahanje, lov, ribolov itd.,
—
storitve za tretje osebe: dajanje v najem in popravila kmetijskih strojev, namakalni projekti, storitve kmetijskega svetovanja, skladiščenje proizvodov, vzdrževanje kmetijskih objektov, komercialne storitve, povezane s kmetijskimi proizvodi, prevoz kmetijskih proizvodov itd. Te storitve so zajete kot stranske dejavnosti, le če se opravljajo za tretje osebe. Kadar se opravljajo za lastne potrebe, so to pomožne dejavnosti, ki niso zajete v računih (prim. 1.27),
—
storitve urejanja krajine: košnja trave, obrezovanje žive meje, pluženje snega, oblikovanje, zasajanje in vzdrževanje zelenih površin in podobno,
—
gojenje rib,
—
druge dejavnosti, pri katerih se uporabljajo zemlja in sredstva za kmetijsko proizvodnjo. Te druge dejavnosti bodo vključevale raziskave in razvoj, če jih ne opravljajo ločene lokalne EED in jih je mogoče oceniti.
|
1.30 |
Seznam nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti (prim. 1.29) je prikazan zgolj okvirno in ne velja v vseh državah. Nasprotno mora vsaka država, odvisno od značilnosti svojega kmetijstva, sestaviti svoj seznam neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti. Seznam je treba oblikovati v sodelovanju z ustreznimi službami za nacionalne račune tako, da se zagotovi združljivost ERK z računi kmetijske panoge in računi za te nekmetijske dejavnosti, kakor je potrebno za namene nacionalnih računov (s čimer se zagotovi, da nobena dejavnost ni izpuščena ali šteta dvakrat). |
1.31 |
Kmetijske dopolnilne dejavnosti nekmetijskih enot so zanemarljive in so po dogovoru zajete kot nične. Kmetijska proizvodnja, ki jo opravlja nekmetijska enota, namreč v smislu računovodskih podatkov zaradi posebnih značilnosti proizvodov in sredstev za kmetijsko proizvodnjo kakor tudi zaradi virov podatkov in metod za oblikovanje ERK, ki iz tega izhajajo, vedno šteje za ločeno proizvodnjo (prim. oddelek E Poglavja I in oddelka B in C Poglavja II). Da bi osnovali ERK na konceptu dejavnosti, je treba meriti proizvodnjo kmetijskih proizvodov, razen proizvodov, ki izhajajo iz dopolnilnih dejavnosti nekmetijskih lokalnih EED. Ker so ti po dogovoru enaki nič, je zajeta celotna kmetijska proizvodnja (razen proizvodnje enot, za katere predstavlja kmetijska dejavnost le dejavnost za prosti čas; prim. 1.24). |
1.32 |
Nekmetijsko blago in storitve kmetijskih gospodarstev so vključene v ERK le, če so rezultat neločljivih dopolnilnih dejavnosti. Če enote, na primer, vključujejo več vertikalno integriranih proizvodnih procesov (na primer podjetja, ki se ukvarjajo z zakolom, pakiranjem in vakuumskim pakiranjem perutnine, sortiranjem, pranjem in pakiranjem krompirja ali druge zelenjave, s presajanjem, pripravo in prodajo semen; zadruge, ki posredujejo skladiščenje in prodajo proizvodov itd.), vključuje kmetijska dejavnost le tisti del njihove dejavnosti, ki je povezana s kmetijsko proizvodnjo, kakor je opredeljeno v 1.62 in 1.63, in z neločljivimi nekmetijskimi dopolnilnimi dejavnostmi. |
C. MERJENJE PROIZVODNJE
1.33 |
►M6 V skladu z ESR 2010 predstavlja proizvodnja dejavnosti vse proizvode, ki jih enote dejavnosti proizvedejo v zadevnem obračunskem obdobju, razen blaga in storitev, ki so jih te enote v istem obračunskem obdobju proizvedle in potrošile. Merjenje kmetijske proizvodnje temelji na prilagoditvi tega pravila ESR z vključitvijo kmetijske proizvodnje tistega dela proizvodnje, ki ga porabijo same kmetijske enote, v kmetijsko proizvodnjo (prim. 2.032 do 2.036). Tako predstavlja kmetijska proizvodnja v ERK vsoto proizvodnje vseh enot dejavnosti (brez proizvodnje, ki jo ista enota uporabi za vmesno potrošnjo), in proizvodnje, ki jo ista enota uporabi za vmesno potrošnjo, pod pogojem, da ta proizvodnja zadeva dve različni osnovni dejavnosti (npr. rastlinski pridelki, namenjeni za uporabo v živalski krmi) in da ustreza določenim merilom (določena v 2.055). ◄ |
1.34 |
Pravilo ESR je bilo sprejeto zaradi posebne narave kmetijske dejavnosti:
—
količina kmetijske proizvodnje, uporabljene v isti enoti kot vmesna potrošnja, je v kmetijstvu večja kakor v drugih gospodarskih sektorjih,
—
kmetijsko gospodarstvo vključuje veliko različnih, med seboj tesno povezanih, kmetijskih dejavnosti (pri čemer predstavlja ena dejavnost osnovo ali nadaljevanje druge dejavnosti, kakor je proizvodnja žita in krme za živalsko krmo; dejavnosti so tesno povezane v uporabi proizvodnih dejavnikov, kakor so oprema in stroji). Zaradi raznolikosti vsebine predstavlja kmetijsko gospodarstvo, ne da bi to postavilo pod vprašaj njegovo označitev za lokalno EED, v primerjavi z lokalnimi EED v drugih delih gospodarstva zelo poseben primer (prim. 1.17). Namen računov pri razdelitvi gospodarstva na gospodarske panoge je deloma tudi odsevati tokove znotraj proizvodnega procesa: ustvarjanje, spreminjanje, trgovina in prenos ekonomske vrednosti. Različne dejavnosti, ki se opravljajo na nekem kmetijskem gospodarstvu, ne moremo celovito upoštevati le z merjenjem proizvodnje, ki zapusti gospodarstvo.
|
1.35 |
Ta prilagoditev pravila ESR zahteva posebno obravnavo nekaterih proizvodov, kakor so kmetijski proizvodi, namenjeni za uporabo kot krma na gospodarstvu, grozdje, uporabljeno za proizvodnjo vina in oljke za proizvodnjo oljčnega olja, ter kmetijski proizvodi, namenjeni za uporabo kot vmesna potrošnja za neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti. |
1.36 |
Trgovina z živo živino med kmetijskimi gospodarstvi in uvoz živine sta predmet posebne obravnave, ker veljata za nedokončano proizvodnjo (prim. Poglavje II). |
D. ZAPOREDJE RAČUNOV
1. Zaporedje računov, kakor je predvideno v ►M6 ESR 2010 ◄
1.37 |
ERK temeljijo na zaporedju medsebojno povezanih računov. V ESR 2010 so v zaporedje vseh računov vključeni tekoči računi, računi akumulacije in bilance stanja (ESR 2010, 1.113 do 1.115). Ti različni računi omogočajo zajemanje transakcij in drugih tokov, povezanih s posebnimi vidiki gospodarskega cikla (npr. proizvodnja) v urejenem okviru. Te transakcije segajo od ustvarjanja dohodka prek akumulacije dohodka v obliki sredstev do njegove razdelitve in prerazdelitve. Izravnalne postavke, ki so od tega odštete, se nato uporabijo kot agregati za merjenje ekonomske učinkovitosti. |
1.38 |
Tekoči računi obravnavajo ustvarjanje, razdelitev in prerazdelitev dohodka in njegovo porabo v obliki končne potrošnje; omogočajo izračun „varčevanja“, ki je bistven dejavnik akumulacije. Računi akumulacije analizirajo različne elemente sprememb sredstev in obveznosti enot ter omogočajo prikazovanje sprememb neto vrednosti (razlika med sredstvi in obveznostmi). Bilance stanja prikazujejo celotna sredstva in obveznosti različnih enot na začetku in koncu obračunskega obdobja, skupaj z njihovimi neto vrednostmi. Tokovi za vsako sredstvo in obveznost, prikazano v računih akumulacije, so ponovno vidni v računu „spremembe bilance stanja“ (ESR 2010, 8.02 do 8.09 in preglednica 8.1). |
1.39 |
Navedeno zaporedje računov se uporablja za institucionalne enote, sektorje in podsektorje ter celotno gospodarstvo. ESR 2010 domneva, da izračunavanje zaporedja vseh računov za lokalno EED in dejavnost ni smiselno, ker takšne enote le redko posedujejo blago ali sredstva v svojem imenu ali prejemajo in razdeljujejo dohodek. |
2. Zaporedje računov ERK
1.40 |
Ker ERK temelji na konceptu dejavnosti, mora biti v skladu z ►M6 ESR 2010 ◄ zaporedje računov omejeno na prva računa tekočih računov:
—
račun proizvodnje in
—
račun ustvarjanja dohodka,
katerih izravnalne postavke predstavljajo dodano vrednost oziroma poslovni presežek (prim. tabeli 1 in 2 v nadaljevanju). |
1.41 |
Kljub temu pa velja mnenje, da je zaradi posebnih značilnosti kmetijstva mogoče vsaj deloma oblikovati druge račune, da se lahko nanje jasno pripišejo ustrezni tokovi. Ti računi (prim. tabeli 3 in 4 v nadaljevanju) so:
—
račun podjetniškega dohodka (eden od tekočih računov) in
—
račun kapitala (eden od računov akumulacije).
|
1.42 |
Razmišlja se o razširitvi tega zaporedja računov z vključitvijo nekaterih postavk (tokov) v račun „druge spremembe sredstev“ v računih akumulacije (na primer nekatere skupine v okviru „druge spremembe obsega sredstev“ in račun revalorizacije) ter v bilanci stanja. |
1.43 |
Zaporedje računov ERK se lahko na podlagi tabel in računovodske strukture v ►M6 ESR 2010 ◄ prikaže, kakor prikazujejo preglednice 1 do 4.
|
1.44 |
Upoštevati je treba, da so transakcije in zaloge, v preglednicah 3 in 4 označene v ležečem tisku, postavke, ki:
—
niso pomembne za ERK, ker je uporabljen koncept dejavnosti, zaporedje računov pa ni popolno. Gre za skupine D.42 Razdeljeni dohodek družb, D.43 Reinvestirani dohodki od neposrednih tujih naložb, D.44 Drug investicijski dohodek in D.45 Najemnina pod stolpcem Viri preglednice 3 in skupine B.8n Neto prihranek, B.101 Spremembe neto vrednosti zaradi prihranka in kapitalskih transferjev ter B.9 Neto posojanje (+)/Neto izposojanje (–) v preglednici 4 ali
—
niso zajete bodisi zaradi pomanjkanja zanesljivih informacij ali ker trenutno niso pomembne za namene ERK. Zadevne skupine so D.9p Kapitalski transferji, obveznosti, D.91p. Davki na kapital, obveznosti in D.99p Drugi kapitalski transferji, obveznosti P.53 Pridobitve minus odtujitve vrednostnih predmetov, NP Pridobitve minus odtujitve neproizvedenih sredstev (zemljišča in druga neproizvedena sredstva), K.1 Ekonomski nastanek sredstev, K.2 Ekonomsko izginotje neproizvedenih sredstev, v preglednici 4. Nekatere od teh (npr. D.91, K.1, K.2) so lahko kdaj pozneje zajete v ERK.
|
1.45 |
Račun proizvodnje zajema transakcije, povezane s proizvodnim procesom. Vključuje proizvodnjo pod „Viri“ in vmesno potrošnjo pod „Porabe“. Dodana vrednost, to je izravnalna postavka, se lahko izračuna bodisi pred potrošnjo stalnega kapitala ali po njej (bruto ali neto dodana vrednost). Glede na to, da se proizvodnja vrednoti po osnovnih cenah, vmesna potrošnja pa po kupčevih cenah, dodana vrednost vključuje subvencije minus davke na proizvode. |
1.46 |
Račun ustvarjanja dohodka obravnava oblikovanje dohodka, ki izhaja iz proizvodnega procesa, in njegovo pripisovanje proizvodnemu dejavniku „dela“ in splošnemu upravljanju (v obliki davkov in subvencij). Poslovni presežek, to je izravnalna postavka, ustreza dohodku, ki ga enote ustvarijo z uporabo svojih proizvodnih sredstev. ►M6 Pri nekorporativnih podjetjih v sektorju gospodinjstev izravnalna postavka tega računa implicitno vsebuje element, ki ustreza nadomestilu za delo, ki ga opravi lastnik ali člani njegove družine. Ta dohodek iz samozaposlitve ima značilnosti plač ter značilnosti dobička zaradi dela, opravljenega kot podjetnik. Ta dohodek, ne samo plače in samo dobiček, se imenuje „raznovrstni dohodek“ (ESR 2010, 8.19). ◄ |
1.47 |
Namen računa podjetniškega dohodka je določiti izravnalno postavko, ki ustreza konceptu tekočega dobička pred razdelitvijo in davkom na dohodek, kakor se normalno uporablja v poslovnem računovodstvu. |
1.48 |
Račun kapitala omogoča določitev stopnje, do katere se pridobitve minus odsvojitve nefinančnih sredstev financirajo iz varčevanja in s kapitalskimi transferji. Prikazuje naložbe in posojila. Za kmetijstvo ni mogoče izdelati popolnega računa kapitala, ker nekaterih postavk (na primer neto varčevanje, bilanca zaporedja tekočih računov), čeprav lahko nekatere tokove jasno pripišemo tej dejavnosti, ni mogoče izračunati na podlagi dejavnosti. Kljub temu pa se z zajemanjem čim večjega števila sprememb vrednosti nefinančnih sredstev v dejavnosti (zaradi pridobitev, odsvojitev in potrošnje stalnega kapitala) ter kapitalskih transferjev, ki jih dejavnost prejema, pridobijo dragocene informacije o njenem ekonomskem položaju ter o bilanci stanja (poleg informacij o dohodku, ustvarjenem s proizvodnim procesom). |
E. VIRI PODATKOV IN METODE IZRAČUNAVANJA ZA IZDELAVO ERK
1.49 |
Ena glavnih značilnosti ERK je sprejetje formule „količina x cena“ pri merjenju proizvodnje velike večine proizvodov. Ta pristop je bil sprejet predvsem zaradi težav pri izdelavi kmetijskih računov na podlagi reprezentativnih vzorcev poslovnih računov. |
1.50 |
Vrednotenje rastlinske pridelave lahko temelji na virih, t. j. oceni pridelanih (pospravljenih) količin na podlagi ocen obdelanih zemljišč in donosov, ali oceni uporabe, t. j. oceni nabav panog uporabnic kmetijskih proizvodov, izvoza brez uvoza, ki jim je treba dodati določene količine, uporabljene za vmesno potrošnjo kmetijske dejavnosti, spremembe zalog proizvajalca in porabo za lastne potrebe (večina tega je lastna končna potrošnja). Ta pristop je lahko zelo primeren, kadar so kupci teh kmetijskih proizvodov z lahkoto prepoznavni, ostale štiri komponente uporabe pa so omejene (na primer proizvodi, ki pred uporabo zahtevajo predhodno obdelavo, kakor so sladkorna pesa, tobak itd.). Kljub temu pa je za preverjanje doslednosti in zanesljivosti podatkov treba izdelati bilanco proizvodnje in porabe. |
1.51 |
Statistika zakola, izvoza/uvoza živine in velikosti čred je glavni vir podatkov za merjenje proizvodnje živine. Proizvodnja živalskih proizvodov (predvsem mleka) se zaradi njihove posebne uporabe ponavadi ocenjuje s podatki o prodaji panogam uporabnicam (mlekarne, obrati za pakiranje). |
1.52 |
Podrobnejši opis metod za izračunavanje je naveden v Poglavju II. |
1.53 |
Večina proizvodov, namenjena vmesni potrošnji, se v osnovi lahko uporablja le v kmetijstvu (semena in sadilni material, gnojila, pesticidi itd.). V tem primeru kmetijska nabava temelji na prodajnih podatkih panog, ki dobavljajo te vmesne proizvode (po vključitvi zunanje trgovine). |
1.54 |
Uporaba tega pravila pa ima določena tveganja. Prodaja proizvajalcev proizvodov za vmesno potrošnjo, ki se uporabljajo predvsem v kmetijstvu, namreč ne ustreza vedno nabavi teh proizvodov s strani kmetijskega sektorja, ker se gnojila, pesticidi in podobno lahko kupujejo tudi za druge namene (zaloge trgovskih enot, potrošnja drugih enot, kakor so javni parki in gospodinjstva itd.). |
F. KLASIFIKACIJA
1. Splošno
1.55 |
ERK so sestavni del Evropskega sistema računov, zato se za njihovo izdelavo uporablja Eurostatova splošna klasifikacija gospodarskih dejavnosti, NACE Rev. 2. NACE Rev. 2 je štiristopenjska nomenklatura dejavnosti, ki je bila izdelana leta 2006. Pravzaprav gre za revizijo splošne klasifikacije gospodarskih dejavnosti po panogah znotraj Evropskih skupnosti ali NACE, ki jo je Eurostat prvič objavil leta 1970. |
1.56 |
►M3 NACE Rev. 2 ◄ je podrobnejša različica ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ ( 9 ), prilagojena posebnim evropskim razmeram. ►M3 NACE Rev. 2 ◄ je tudi neposredno povezan s statistično klasifikacijo proizvodov po dejavnosti (CPA) znotraj Evropske gospodarske skupnosti, ta pa temelji na Razvrstitvi proizvodov Združenih narodov (CPC). |
1.57 |
NACE Rev. 2 je klasifikacija dejavnosti in se uporablja za opredelitev gospodarskih panog v nacionalnih računih. Temelji na štiristopenjskem sistemu šifrskih oznak:
—
prva raven, ki vsebuje rubrike, označene z abecedno šifro (področja),
—
druga raven, ki vsebuje rubrike, označene z dvomestno številčno šifro (oddelki),
—
tretja raven, ki vsebuje rubrike, označene s trimestno številčno šifro (skupine), ter
—
četrta raven, ki vsebuje rubrike, označene s štirimestno številčno šifro (razredi).
|
1.58 |
Vsaka raven klasifikacije gospodarskih dejavnosti se običajno lahko opredeli na podlagi zanjo značilnih proizvodov ali storitev. S tem se CPA uporablja za podroben opis različnih ekonomskih dejavnosti v kmetijstvu z dodatnim dvoštevilčnim razločevanjem, ki še podrobneje opredeljuje poglavja. |
1.59 |
V skladu z ESR 2010 je dejavnost skupina lokalnih EED, ki opravljajo isto ali podobno glavno dejavnost. Na najbolj podrobni ravni klasifikacije je dejavnost sestavljena iz vseh lokalnih EED, ki spadajo v posamezni razred (štirimestna raven) NACE Rev. 2 in zato opravljajo enako dejavnost, kot je opredeljena v tej nomenklaturi (ESR 2010, 2.150). Definicija področja kmetijske dejavnosti zato zahteva natančno navedbo:
—
njenih značilnih dejavnosti,
—
značilnih enot ERK.
|
2. Definicija značilnih kmetijskih dejavnosti
1.60 |
Kmetijska dejavnost, kakor je opisana v ERK, načeloma ustreza oddelku 01 v NACE Rev. 2, razlike pa so prikazane v oddelkih 1.62 do 1.66, ki sledijo. |
1.61 |
ERK so satelitski račun v okviru nacionalnih računov, njegovi temeljni koncepti, načela in pravila pa temeljijo na ►M6 ESR 2010 ◄ . Ker pa ta račun prikazuje le splošni okvir za celotno gospodarstvo, ga je treba prilagoditi posebnim zahtevam kmetijstva. Te izhajajo predvsem iz posebnih namenov ERK, iz razpoložljivosti virov podatkov ter posebnega značaja kmetijskih enot in njihovih ekonomskih dejavnosti. Zaradi posebne narave satelitskih računov je treba sestaviti seznam značilnih kmetijskih dejavnosti ERK, ki morajo seveda temeljiti na ►M3 NACE Rev. 2 ◄ . |
1.62 |
Za namene nacionalnih računov je kmetijska dejavnost opredeljena kot vse enote, ki opravljajo dejavnosti, ki spadajo pod oddelek 01 NACE Rev. 2 „Kmetijska proizvodnja in lov ter z njima povezane storitve“, samostojno ali skupaj z drugimi dopolnilnimi dejavnostmi. Oddelek 01 sestavljajo ( 10 ):
—
Skupina 01.1: Pridelovanje netrajnih rastlin,
—
Skupina 01.2: Gojenje trajnih nasadov,
—
Skupina 01.3: Razmnoževanje rastlin,
—
Skupina 01.4: Živinoreja,
—
Skupina 01.5: Mešano kmetijstvo,
—
Skupina 01.6: Storitve za kmetijsko proizvodnjo, priprava pridelkov,
—
Skupina 01.7: Lovstvo.
|
1.63 |
Seznam značilnih kmetijskih dejavnosti ERK ustreza tem sedmim skupinam dejavnosti (01.1 do 01.7), vendar z naslednjimi razlikami:
—
vključitev proizvodnje vina in oljčnega olja (samo iz grozdja in oljk, pridelanih na istem kmetijskem gospodarstvu),
—
izključitev nekaterih dejavnosti, ki v NACE Rev. 2 veljajo za kmetijske storitve (npr. upravljanje namakalnih sistemov – v ERK se upošteva le kmetijsko pogodbeno delo).
|
3. Definicija značilnih kmetijskih enot
1.64 |
Vključene morajo biti vse enote, ki opravljajo značilne kmetijske dejavnosti ERK. Te enote opravljajo dejavnosti, ki so v NACE Rev. 2 vključene v naslednje skupine:
—
skupini 01.1 in 01.2: Pridelovanje netrajnih rastlin in gojenje trajnih nasadov,
—
proizvodnja semen: le enote, ki se ukvarjajo z razmnoževanjem semen,
—
skupina 01.3: Razmnoževanje rastlin,
—
skupina 01.4: Živinoreja,
—
skupina 01.5: Mešano kmetijstvo,
—
skupina 01.6: Storitve za kmetijsko proizvodnjo, priprava pridelkov,
—
brez enot, ki opravljajo kmetijske storitvene dejavnosti, razen pogodbenega dela (to so enote, ki upravljajo namakalne sisteme ali obdelavo semen),
—
Skupina 01.7: Lovstvo.
|
▼M3 —————
1.66 |
Iz seznama je razvidno, da so poleg kmetijskih gospodarstev značilne kmetijske enote tudi: združenja proizvajalcev vina in oljčnega olja ter specializirane enote, ki opravljajo pogodbeno delo (prim. 1.20 in 1.21). Ne gre pozabiti, da enote, za katere predstavlja kmetijska dejavnost izključno dejavnost za prosti čas, niso vključene med značilne kmetijske enote (prim. 1.24). |
4. Komentar k različnim postavkam
(a) Skupine od 01.1 do 01.3: Pridelovanje netrajnih rastlin in gojenje trajnih nasadov, razmnoževanje rastlin
1.67 |
Skupine od 01.1 do 01.3 vključujejo sistematično razčlenitev, kar omogoča razvrstitev vseh dejavnosti pridelave kmetijskih rastlin v državah članicah EU. |
1.68 |
Pridelava rastlin za krmo je zajeta, če predstavlja del neke gospodarske dejavnosti. |
▼M3 —————
1.70 |
V nomenklaturi ERK so kmetijska semena združena pod rubriko „Seme“, razen semen žita (skupaj z rižem), oljnic, stročnic in krompirja, ki so vnesena pod posamezne vrste žita in oljnic, stročnic in krompirja ( 11 ). Proizvodnja semen pravzaprav zajema več vrst proizvodne dejavnosti: raziskave (to je proizvodnja predosnovnega in osnovnega semena), razmnoževanje (ki ga opravljajo pogodbena kmetijska gospodarstva) in potrjevanje (to je sortiranje in pakiranje, ki ga opravljajo specializirane proizvodne enote). Le razmnoževanje semen predstavlja značilno kmetijsko dejavnost, saj raziskovalne in potrditvene dejavnosti opravljajo raziskovalne in proizvodne ustanove in niso del tradicionalne kmetijske dejavnosti (to je izkoriščanja naravnih virov za rastlinsko pridelavo in živalske prireje). Zato zadeva proizvodnjo semen v ERK le proizvodnja certificiranega (standardnega) semena. Vmesna potrošnja semen ustreza (i) osnovnemu semenu, nabavljenemu za razmnoževanje, in (ii) certificiranemu semenu, ki so ga kmetijski proizvajalci nabavili za pridelavo rastlin. |
1.71 |
Kadar je lastno proizvedene kmetijske proizvode predelala ista proizvodna enota v skladu s konvencijo, sprejeto z NACE Rev. 2 ( 12 ), se tudi predelani proizvodi pripišejo kmetijstvu. Tako CPA obravnava grozdni mošt, vino in oljčno olje kot živilske proizvode. NACE Rev. 2 razvršča proizvodnjo vina in oljčnega olja v področje C „Predelovalne dejavnosti“ (razreda 11.2 „Proizvodnja vina iz grozdja“ in 10.41 „Proizvodnja olja in maščob“). V kmetijstvo spada le pridelava grozdja in oljk (razreda 01.21 „Vinogradništvo“ in 01.26 „Pridelovanje oljnih sadežev“). Vendar pa se v skladu s konvencijo vino, proizvedeno iz grozdja, in oljčno olje, proizvedeno iz oljk, ki ju je pridelala ista proizvodna enota, pripiše kmetijstvu. |
1.72 |
Tudi proizvodnja vina, ki jo opravljajo enote, tesno povezane s kmetijskimi gospodarstvi, se obravnava kot značilna kmetijska dejavnost v ERK. V enote, ki so tesno povezane s kmetijskimi gospodarstvi, so vključene skupine proizvajalcev (na primer vinogradniške zadruge). Njihovo vključitev v kmetijsko dejavnost narekuje narava teh organizacij, ki zgodovinsko predstavljajo „podaljšek“ kmetijskih gospodarstev (zaradi skupne proizvodnje in trženja), in so običajno njihova last. Nasprotno pa je proizvodnja vina (oljčnega olja), ki jo opravljajo kmetijsko-živilska podjetja, izključena iz ERK (ker gre očitno za industrijski značaj proizvodnje). |
1.73 |
Proizvodnja grozdnega mošta se v seznamu značilnih kmetijskih dejavnosti pojavlja skupaj s proizvodnjo vina, ker gre lahko grozdni mošt v prodajo ali v izvoz v surovem stanju ali pa je dodan zalogam, da bi bil v poznejšem referenčnem obdobju prodan ali izvožen, bodisi za potrošnjo ali za predelavo v vino. |
1.74 |
Ker so vino, oljčno olje in grozdni mošt (slednji le, če v referenčnem obdobju ni predelan v vino) rezultat kmetijske proizvodnje v obliki predelave grozdja in oljk, ki jih je pridelala ista enota, ne morejo biti niti grozdje, namenjeno za izdelavo grozdnega mošta in vina, niti oljke, namenjene za izdelavo oljčnega olja (to je osnovni proizvodi), navedeni kot proizvodnja. Obravnavani so kot potrošnja znotraj enote, ki se ne meri kot proizvodnja dejavnosti (prim. 2.052). Grozdni mošt, ki v referenčnem obdobju ni predelan v vino, se mora vključiti v proizvodnjo tega obdobja. Med obdobjem predelave v vino ga je treba prikazati kot vmesno potrošnjo (potrošnja znotraj dejavnosti) z ustreznim zmanjšanjem zalog. Vino, pridobljeno s predelavo mošta, je treba prikazati kot sestavni del proizvodnje. |
1.75 |
Nasadi (na primer vinogradi in sadovnjaki) so osnovna sredstva in njihovo osnovanje je treba prikazati pod proizvodnjo. Osnovanje nasadov za lastne potrebe predstavlja „osnovna sredstva, proizvedena za lastne potrebe“. Kadar osnovanje nasadov opravijo specializirane enote po pogodbi, se ustrezna vrednost upošteva kot „prodaja“. |
(b) Skupina 01.4: Živinoreja
1.76 |
Kakor pri dejavnosti rastlinske pridelave (prim. 1.67) sestavlja tudi to skupino razčlenitev vse živine in živalskih proizvodov v državah članicah EU. |
▼M3 —————
1.78 |
Reja konj je značilna dejavnost ERK ne glede na morebitni končni namen živali (vzreja, proizvodnja mesa ali storitve). ►M3 Opomniti pa je treba, da upravljanje hlevov za dirkalne konje in jahalnih šol ni značilna kmetijska dejavnost (spada v „Športne in druge dejavnosti za prosti čas“: oddelek 93) (prim. 2.210). ◄ ►M6 Zato je treba tokove, ki jih kmetje pridobijo s takimi dejavnostmi, izključiti iz ERK. ◄ Poleg tega je reja dirkalnih ali jahalnih konj, ki niso del kmetijskega proizvodnega procesa, izključena iz ERK. Podobno se obravnavajo biki, vzrejeni za bikoborbe. |
1.79 |
Stranski proizvodi ( 13 ), ki avtomatično nastanejo pri proizvodnji nekaterih proizvodov, v ekonomskih računih niso zajeti v iste rubrike kakor sam proizvod. Prikazani so ločeno na koncu vsake skupine proizvodnih dejavnosti, razčlenjeni po vrstah. Pri proizvodnji rastlinskih pridelkov so na primer stranski proizvodi slama, pesini in zeljni listi, luščine graha in fižola itd.; pri proizvodnji vina usedlina in vinski kamen; pri izdelavi oljčnega olja odpadki, kot so oljne pogače; ter pri živinoreji kože, dlaka in kožuhi ubite divjačine ter vosek, gnoj in gnojnica. Noben od teh proizvodov na splošno ne predstavlja glavnega cilja proizvodnje, zato so statistični podatki o teh proizvodih redko zanesljivi. V samem kmetijstvu se ti proizvodi uporabljajo zvečine za živalsko krmo ali za izboljšanje zemlje. Občasno pa so ti proizvodi prodani drugim gospodarskim sektorjem in v tem primeru je treba vrednost proizvodnje prikazati v ERK. |
(c) Skupina 01.6: Storitve za kmetijsko proizvodnjo, priprava pridelkov
1.80 |
Dejavnosti v skupini 01.6 se lahko razdelijo na dve kategoriji:
—
kmetijske storitve v obliki pogodbenega dela v fazi proizvodnje (tj. kmetijsko pogodbeno delo),
—
„druge“ kmetijske storitve (upravljanje namakalnih sistemov, obdelava semen itd.).
|
1.81 |
Kmetijske storitvene dejavnosti v drugi kategoriji se ne obravnavajo kot značilne dejavnosti ERK (čeprav so zajete v kmetijske račune nacionalnih računov), ker niso tradicionalne ali tipične kmetijske dejavnosti. |
Kmetijsko pogodbeno delo
1.82 |
Kmetijska gospodarstva in gospodinjstva so zaradi procesa gospodarske specializacije že zdavnaj prenehala opravljati nekatere naloge, ki so jih prevzeli vedno številčnejši specializirani poklici, ki imajo svoje lastne proizvodne enote. Ta delitev nalog zadeva zlasti predelavo kmetijskih proizvodov (zakol in predelava mesa, mletje žita, izdelava kruha, masla in sira ter predelava semen, kar opravljajo novi sektorji), ter v poznejši fazi nekatere tržne transakcije. To še zlasti velja za večje strukturne spremembe kmetijstva, vedno večjo uporabo velikih strojev ter kmetijske dejavnosti, ki neposredno prispevajo k proizvodnji poljščin in živinoreje in so vse pogosteje zaupane specializiranim enotam. |
1.83 |
Te dejavnosti so zlasti gnojenje, apnanje, oranje, sejanje, pletje, zatiranje škodljivcev, varstvo rastlin, košnja, spravilo pridelka in striženje ovac. |
1.84 |
Za vse te dejavnosti je značilno, da so večinoma potrebne kot del proizvodnega procesa za kmetijske proizvode in so povezane s proizvodnjo teh proizvodov. |
1.85 |
Dejavnosti, ki niso neposredno povezane s proizvodnjo kmetijskih proizvodov, kar pomeni, da se ne odvijajo v fazi kmetijske proizvodnje (prevoz za tretje osebe in dostava mleka v mlekarne sta primera nekmetijske dejavnosti, ki spadata v drugo dejavnost), ne smejo biti prikazane v ERK (razen če gre za dejavnosti, ki so neločljivo povezane z glavno kmetijsko dejavnostjo; prim. 1.12). |
1.86 |
Ne gre pozabiti, da se ta klasifikacija uporablja le, kadar se te dejavnosti opravljajo izključno za potrebe specializiranih enot. ►M3 Če pa po drugi strani kmet najame stroje brez upravljavca ali le z nekaj upravljavci, kar pomeni, da s stroji še naprej opravlja to dejavnost, potem ta dejavnost spada v oddelek 77 NACE Rev. 2. ◄ To se večinoma dogaja s preprostimi stroji, ki potrebujejo le malo popravil, in večinoma v času največjih obremenitev, ko je povpraševanje po strojih največje (prim. 1.23). |
1.87 |
Pogodbeno delo, opravljeno v fazi kmetijske proizvodnje, zajema predvsem uporabo dragih strojev in opreme. Tako delo lahko opravljajo:
(a)
specializirana podjetja za pogodbena dela, za katera to predstavlja glavno dejavnost (pogodbena podjetja v pravem pomenu);
(b)
kmetijska gospodarstva Pogodbeno delo kmetijskih gospodarstev ima naslednje oblike:
—
najbolj prožna oblika, kar zadeva dodatni dohodek kmetov, je občasna pomoč sosedom. V to kategorijo spada tudi nastanitev živine in, zlasti za prašiče in perutnino, živinoreja za plačilo (predvsem pitanje). Nastani se lahko živino, ki je last drugega kmeta ali industrijskega podjetja, običajno dobavitelja (na primer proizvajalec/trgovec krme) ali kupca (na primer klavnica),
—
v obliki bolj ali manj samostojnega fonda strojev, ki predstavlja sistematizirano obliko vzajemne medsosedske pomoči. Ker so cene strojev visoke in ker jih posamezno gospodarstvo relativno malo uporablja, oblikujejo gospodarstva, ki te stroje imajo, strojne skupnosti (krožke), ki so s potrebnim osebjem na razpolago drugim gospodarstvom. Za kmete postaja pogodbeno delo za osebe, za katere je kmetijstvo le stranska dejavnost in ki so v nekaterih primerih le lastniki zemlje, glavni kmetijski dohodek,
—
zadruge kmetijskih strojev (
14
). To so velike zadruge z zaposlenimi delavci; podobne so specializiranim pogodbenim podjetjem;
(c)
podjetja, ki se ukvarjajo z naslednjo proizvodno fazo, ki spravljajo sadje ali zelenjavo in jo nato sama predelajo (na primer tovarne konzerv, ki pogodbeno konzervirajo grah);
(d)
podjetja, ki se ukvarjajo s predhodno proizvodno fazo. Mednje spadajo trgovci s kmetijskimi stroji, ki opravljajo pogodbeno delo. Čeprav bi za druge primere z vidika ERK bilo malo verjetno, pa je teoretično možno, da proizvajalec pesticidov sam opravi tudi škropljenje. Če se to opravlja z uporabo najsodobnejših tehnik, pa ne gre nujno za pogodbeno delov v fazi kmetijske proizvodnje, zagotovo pa ne, če kmet tega dela ne opravlja redno (na primer škropljenje škodljivcev z uporabo letal). |
1.88 |
Pri odločanju, ali je treba neko dejavnost obravnavati kot pogodbeno delo (to je delo, ki bi ga v okviru kmetijskega proizvodnega procesa običajno opravila sama kmetijska gospodarstva), je treba upoštevati, da ni pomembna le narava dejavnosti, temveč tudi okvir, v katerem se ta odvija, to je „kmetijski proizvodni proces“. |
1.89 |
Živinoreja, ki se za plačilo opravlja na kmetijskih gospodarstvih (zagotavljanje zemlje za živino), predstavlja kmetijsko pogodbeno delo, ker je del kmetijskega proizvodnega procesa. V to rubriko pa ni zajeta zasebna vzreja jahalnih konj, ker te dejavnosti ne predstavljajo proizvodnje proizvodov, temveč storitev v pravem pomenu ►M6 ESR 2010 ◄ (področje R NACE Rev. 2). |
1.90 |
Način plačila oseb, ki opravljajo pogodbeno delo, ni pomemben. Nikakor ni potrebno, da gre za redno nadomestilo (to je plača v strogem smislu besede); nadomestilo je lahko plačano v obliki delitve dobička ali v obliki neke mešane formule (kmet, ki na primer pita teleta v zameno za nadomestilo, običajno prejme določen znesek za vsako žival in delež čistega dobička). Nadomestilo ima lahko tudi obliko posebej določenega deleža proizvodnje. |
1.91 |
V vsakem primeru pa morajo delo vedno opravljati samostojna podjetja: delo, ki ga opravljajo zaposleni na kmetijskem gospodarstvu, ne spada v to kategorijo. Z vidika kmetijskega gospodarstva je nadomestilo za tako delo (na primer delo, ki ga opravlja plačani pastir) strošek plač in se prikaže v rubriki „sredstva za zaposlene“. Nasprotno pa je delo podjetja, ki je po pogodbi opravilo molžo za druga kmetijska gospodarstva, zajeto v ERK z vidika pogodbenega podjetja kot proizvodnja (prodaja storitev) ter z vidika kmetijskega gospodarstva kot vmesna potrošnja (nakup storitev). |
(d) Skupina 01.7: Lovstvo
1.92 |
To skupino dejavnosti sestavljajo naslednje dejavnosti: (i) lovstvo za komercialne namene; (ii) odvzem živali (mrtvih ali živih) za hrano, krzno ali kože ali za uporabo pri raziskavah, za živalske vrtove ali kot domače živali; (iii) proizvodnja krzna ali kož plazilcev ali ptičev iz dejavnosti lovstva. Omeniti je treba, da proizvodnja kože in usnja iz klavnic ter lov kot športna ali rekreacijska dejavnost nista zajeta kot značilni dejavnosti kmetijske dejavnosti. Poleg tega v skupino „lov“ ni vključena reja divjadi na kmetijskih gospodarstvih, ki jo je treba zajeti v razred 01.49 „Reja drugih živali“. |
5. Razlika med kmetijsko dejavnostjo ERK in kmetijsko panogo osrednjega okvira nacionalnih računov
1.93 |
Kmetijska dejavnost ERK, kakor je opredeljena v oddelkih 1.62 do 1.66, se nekoliko razlikuje od panoge, opredeljene za namene nacionalnih računov. Razlike se nanašajo na definicijo značilnih dejavnosti in enot. Povzamejo se lahko: Kmetijska dejavnost ERK = kmetijska dejavnost NR (oddelek 01 NACE Rev. 2)
—
Proizvodnja enot, ki zagotavljajo povezane kmetijske storitve, razen kmetijskega pogodbenega dela (npr. upravljanje namakalnih sistemov)
—
Enote, za katere kmetijska dejavnost predstavlja izključno dejavnost za prosti čas in ki so vključene v nacionalne račune, prim. ESR 2010, 3.08
+
Proizvodnja enot, ki proizvajajo vino in oljčno olje (izključno iz grozdja in oljk, pridelanih v isti enoti (združenje proizvajalcev, zadrug itd.))
+
Ločljive stranske kmetijske dejavnosti enot, katerih glavna dejavnost ni kmetijska (prim. 1.18). |
II. TRANSAKCIJE S PROIZVODI
2.001 |
Transakcije s proizvodi izkazuje račun izvora in uporabe proizvodov. Proizvodi so vse blago in storitve, ki se ustvarijo v mejah proizvodnje. ►M6 ESR 2010 ◄ opredeljuje naslednje glavne kategorije transakcij s proizvodi: proizvodnja, vmesna potrošnja, izdatki za končno potrošnjo, dejanska končna potrošnja, bruto investicije, izvoz proizvodov in storitev in uvoz proizvodov in storitev. |
2.002 |
Kakor je bilo omenjeno pod 1.40 in 1.41, se v ESR upoštevajo samo proizvodnja, vmesna potrošnja in bruto investicije. V računu proizvodnje je proizvodnja prikazana kot vir, vmesna potrošnja pa kot poraba. V računu kapitala so bruto investicije prikazane kot poraba (sprememba sredstev). |
A. |
SPLOŠNA PRAVILA 1. Referenčno obdobje
2. Enote (a) Količine
(b) Cene
(c) Vrednosti
3. Čas zajemanja
|
B. |
PROIZVODNJA 1. Splošen komentar h konceptu proizvodnje v ►M6 ESR 2010 ◄ in ERK
2. Proizvodnja kmetijske dejavnosti: količine
3. Proizvodnja neločljivih dopolnilnih nekmetijskih dejavnosti
4. Proizvodnja kmetijske dejavnosti
5. Vrednotenje proizvodnje
|
C. |
VMESNA POTROŠNJA 1. Definicija
▼M2 ————— 2. Elementi vmesne potrošnje (a) Seme in sadike
(b) Energija; maziva
(c) Gnojila in sredstva za izboljšanje tal
(d) Proizvodi za zaščito rastlin in pesticidi
(e) Veterinarski stroški
(f) Živalska krma
(g) Vzdrževanje strojev in opreme
(h) Vzdrževanje stavb
(i) Kmetijske storitve
(j) Posredno merjene storitve finančnega posredništva (PMSFP) 2.107.1 V skladu z dogovorom ESR 2010 je treba vrednost posredno merjenih storitev finančnega posredništva (PMSFP), ki jih uporablja kmetijska dejavnost, prikazati kot vmesno potrošnjo kmetijske dejavnosti (prim. Poglavje 14 ESR 2010). (k) Drugo blago in storitve
(k) postavke, ki ne sodijo v vmesno potrošnjo.
3. Vrednotenje vmesne potrošnje
|
D. |
BRUTO INVESTICIJE
|
III. RAZDELITVENE TRANSAKCIJE IN DRUGI TOKOVI
A. DEFINICIJA
3.001 |
Razdelitvene transakcije so transakcije:
—
s katerimi se dodana vrednost, ustvarjena s proizvodnjo, razdeljuje delovni sili, kapitalu in državi,
—
s katerimi se prerazdeljujeta dohodek in premoženje.
|
3.002 |
►M6 ESR 2010 ◄ razlikuje med tekočimi in kapitalskimi transferji, pri čemer velja, da kapitalski transferji prerazdeljujejo varčevanje in premoženje, ne pa dohodka. |
3.003 |
Ker so ERK računi za dejavnost, bodo v tem poglavju opisane samo nekatere razdelitvene transakcije. Najpomembnejše so tiste, ki so zabeležene v računih primarne razdelitve dohodka, zlasti v računu ustvarjanja dohodka in v računu podjetniškega dohodka (prim. zaporedje računov v ESR, 1.38 do 1.48). Pri računu ustvarjanja dohodka se te razdelitvene transakcije nanašajo na druge davke na proizvodnjo, druge subvencije na proizvodnjo in sredstva za zaposlene. Pri računu podjetniškega dohodka ustrezajo nekaterim vrstam dohodka od lastnine (predvsem najemninam od zemljišč, obrestim in dohodku od lastnine, pripisanemu zavarovancem). Račun zajema tudi razdelitvene transakcije, ki ustrezajo pomoči za naložbe in drugim kapitalskim transferjem v računu kapitala. |
3.004 |
Ne zajemajo nekaterih razdelitvenih transakcij, ki se nanašajo na določen dohodek od lastnine (predvsem dividende in drug dohodek, ki ga distribuirajo družbe), tekoče davke na dohodek in premoženje itd. Zajemanje teh transakcij je statistično izvedljivo in smiselno samo, če se upošteva združevanje institucionalnih enot, se pravi sektorjev in podsektorjev (prim. 1.06). |
B. SPLOŠNA PRAVILA
1. Referenčno obdobje
3.005 |
Referenčno obdobje za ERK je koledarsko leto. |
2. Enote
3.006 |
Vrednosti se izražajo v milijonih enot nacionalne valute. |
3. Čas zajemanja razdelitvenih transakcij
3.007 |
Kakor je bilo pojasnjeno v 2.008, zajema ►M6 ESR 2010 ◄ razdelitvene transakcije po obračunskem načelu, se pravi v času, ko so ekonomska vrednost, dolgovani znesek ali terjatev ustvarjeni, se preoblikujejo ali prenehajo, in ne takrat, ko je plačilo dejansko izvedeno. To načelo zajemanja (ki temelji na pravicah in obveznostih) se uporablja za vse tokove, ne glede na to, ali so denarni in ne glede na to, ali potekajo med enotami ali znotraj ene enote. Vendar pa so lahko iz praktičnih razlogov upravičene nekatere izjeme. |
3.008 |
Čas zajemanja različnih razdelitvenih transakcij je naslednji: |
(a) |
sredstva za zaposlene
|
(b) |
davki in subvencije na proizvodnjo
|
(c) |
dohodek od lastnine
|
(d) |
kapitalski transferji
|
4. Splošen komentar k dodani vrednosti
3.013 |
Dodana vrednost je izravnalna postavka v računu proizvodnje. Dodana vrednost je razlika med vrednostjo proizvodnje in vrednostjo vmesne potrošnje (ne glede na uporabljeni koncept proizvodnje, saj se vmesna potrošnja ustrezno spreminja). Je ključna postavka pri merjenju produktivnosti gospodarstva ali dejavnosti. Izračuna se lahko na bruto (bruto dodana vrednost) ali neto osnovi (neto dodana vrednost), se pravi z vključeno potrošnjo stalnega kapitala ali brez nje. Neto dodana vrednost je edini vir v računu ustvarjanja dohodka. V skladu z metodo vrednotenja proizvodnje (osnovna cena) in vmesne potrošnje (kupčeve cene) se neto dodana vrednost meri po osnovnih cenah. |
3.014 |
Strošek faktorjev se izračuna tako, da se od dodane vrednosti po osnovnih cenah odštejejo drugi davki na proizvodnjo, prištejejo pa druge subvencije na proizvodnjo. Neto dodana vrednost po strošku faktorjev predstavlja dohodek proizvodnih dejavnikov. |
C. SREDSTVA ZA ZAPOSLENE
(prim. ESR 2010, 4.02 do 4.13)
3.015 |
►M6 Sredstva za zaposlene so opredeljena kot celotno nadomestilo v denarju ali naravi, ki ga delodajalec plača zaposlenemu v zameno za njegovo opravljeno delo v obračunskem obdobju (prim. ESR 2010, 4.02). ◄ Sredstva za zaposlene vključujejo:
—
bruto plače (v denarju/naravi),
—
socialne prispevke delodajalcev (dejanske in pripisane).
|
3.016 |
Bruto plače v denarju vključujejo:
(a)
neposredne osnovne plače (ki se izplačujejo v rednih časovnih presledkih);
(b)
zvišane postavke za nadurno in nočno delo, delo med vikendi, delo v neprijetnih ali nevarnih razmerah itd.;
(c)
dodatke za življenjske stroške in bivanje;
(d)
premije, npr. premije ob božiču, novem letu, za počitnice, premije, ki temeljijo na produktivnosti in nadomestila za višje razrede;
(e)
dodatke za prevoz na delo in z njega ( 34 );
(f)
plačila za čas državnih praznikov, letni dopust;
(g)
provizije, napitnine, sejnine;
(h)
druge premije ali občasna plačila, ki so povezana s celotno uspešnostjo podjetja kot del shem soudeležbe pri dobičku;
(i)
plačila delodajalcev zaposlenim v okviru varčevalnih shem;
(j)
izredna plačila zaposlenim, ki zapuščajo podjetje, če ta plačila niso vezana na kolektivno pogodbo;
(k)
dodatke za stanovanje, ki jih delodajalci plačajo zaposlenim v denarju. |
3.017 |
Poudariti je treba, da se vnesejo podatki o bruto plačah, vključno z davki na plače in vsemi višjimi stopnjami teh davkov, kakor tudi o socialnih prispevkih zaposlenih. Kadar delodajalci zaposlenim izplačajo neto plače, jih je torej treba zvišati za vrednost teh postavk. |
3.018 |
Bruto plače v naravi obsegajo proizvode in storitve, ki jih delodajalci svojim zaposlenim zagotavljajo brezplačno ali po znižanih cenah ter jih zaposleni in njihove družine lahko uporabljajo v prostem času in po lastnem preudarku za zadovoljevanje svojih potreb ali želja. Ti niso nujni za delodajalčev proizvodni proces. Njihova vrednost je vrednost ugodnosti, ki jo predstavljajo: vrednost proizvodov, če je zagotovljeno brezplačno, ali razlika med vrednostjo proizvodov in plačilom zaposlenih, če je blago zagotovljeno po nižjih cenah. Te postavke, ki so v ERK precej pomembne, vključujejo:
(a)
kmetijske proizvode, ki so zaposlenim na voljo brezplačno ali po znižanih cenah, kot nadomestilo ( 35 );
(b)
namestitvene storitve, proizvedene za lastni račun, ki so brezplačno ali po znižanih cenah na razpolago zaposlenim;
(c)
proizvode in storitve, ki jih kupijo delodajalci, pod pogojem, da ti nakupi izpolnjujejo opredelitev plač v naravi (to pomeni, da ne predstavljajo vmesne potrošnje). Predvsem prevoz zaposlenih na delo in z njega je del njihove plače v naravi, razen če poteka v delovnem času. Ta kategorija zajema kupljene namestitvene storitve in otroške jasli itd. (prim. ESR 2010, 4.05). |
3.019 |
Plače v naravi se vrednotijo v osnovnih cenah ali v kupčevih cenah (odvisno od tega, ali so postavke proizvedene v enoti ali kupljene izven nje). |
3.020 |
Bruto plače pa v nasprotju s tem ne vključujejo izdatkov zaposlenih, ki so v njihovo lastno korist in nastanejo v interesu podjetja. Te postavke so, med drugim: dodatki ali povračila stroškov zaposlenim za potovanja, ločeno življenje, selitev in razvedrilo v času, ko so na delu ter izdatki za zagotavljanje udobja na delovnem mestu (npr. športne in rekreacijske možnosti). Podobno tudi denarna plačila delodajalcev zaposlenim za nakup orodja ali posebnih oblačil (vključno z zneski, ki jih morajo zaposleni za to nameniti po pogodbi) niso del bruto plač, vključenih v ta naslov. ►M6 Vse te postavke so zajete v vmesni potrošnji delodajalcev (prim. ESR 2010, 4.07). ◄ |
3.021 |
Socialni prispevki delodajalcev vključujejo vrednost socialnih prispevkov, ki jih delodajalci plačajo z namenom, da svojim zaposlenim zagotovijo upravičenost do socialnih prejemkov (razen socialnih prispevkov zaposlenih, odtegnjenih pri viru od bruto plač (prim. 3.017). Ti prispevki so lahko dejanski ali pripisani. |
3.022 |
Dejanski socialni prispevki predstavljajo plačila delodajalcev, vključno z obveznimi, pogodbenimi in prostovoljnimi prispevki za zavarovanje proti tveganjem in socialni stiski. Ti socialni prispevki se plačajo zavarovateljem (ustanovam socialne varnosti ali zasebnim zavarovateljem). Čeprav jih delodajalci plačajo neposredno zavarovateljem, se delodajalčevi prispevki obravnavajo kot sestavni del sredstev za zaposlene, saj se šteje, da zaposleni prejmejo prispevke in jih nato plačajo zavarovateljem. |
3.023 |
Pripisani socialni prispevki delodajalcev so protipostavka drugim socialnim prejemkom, ki jih delodajalci plačajo neposredno svojim zaposlenim ali bivšim zaposlenim ter drugim upravičenim osebam brez posredovanja zavarovalnice ali avtonomnega pokojninskega sklada ( 36 ) (prim. ESR 2010, 4.10). Ti prispevki so zajeti v obdobju, v katerem je delo opravljeno (če so protipostavka obveznim socialnim prejemkom) ali v obdobju, v katerem so prejemki zagotovljeni (če so protipostavka prostovoljnim socialnim prejemkom). Pripisani socialni prispevki delodajalcev so razdeljeni v dve kategoriji: (a) pripisani pokojninski prispevki delodajalcev in (b) pripisani nepokojninski prispevki delodajalcev (ESR 2010, 4.10 in 4.97). |
3.024 |
Poudariti je treba, da v ESR v primeru, ko so proizvodne enote individualna podjetja, sredstva za zaposlene ne vključujejo nadomestil za delo, ki ga na posestvu opravi kmetovalec ali neplačani člani njegove družine; te osebe delijo raznovrstni dohodek, ki je bilanca računa ustvarjanja dohodka za individualna podjetja. Če pa so proizvodne enote del družbe (prim. 5.09 in 5.10), morajo biti vsa nadomestila zajeta kot sredstva za zaposlene. |
D. DAVKI NA PROIZVODNJO IN UVOZ
(prim. ESR 2010, 4.14 do 4.29)
3.025 |
Davki na proizvodnjo in uvoz so obvezna, nevračljiva plačila v denarju ali naravi, s katerimi država ali institucije Evropske unije obdavčujejo proizvodnjo ter uvoz proizvodov in storitev, zaposlovanje delovne sile, lastništvo in uporabo zemljišč, stavb in drugih sredstev, uporabljenih v proizvodnji. ►M6 Ti davki se plačujejo ne glede na dobiček (prim. ESR 2010, 4.14). ◄ |
3.026 |
Davki na proizvodnjo in uvoz se delijo na:
—
davke na proizvode (D.21):
—
davke tipa davka na dodano vrednost (D.211),
—
davke in dajatve na uvoz razen DDV (D.212) in
—
davke na proizvode razen DDV in uvoznih davkov (D.214)
—
druge davke na proizvodnjo (D.29)
|
1. |
Davki na proizvode
|
2. |
Obravnava DDV
|
3. |
Drugi davki na proizvodnjo
|
E. SUBVENCIJE
(prim. ESR 2010, 4.30 do 4.40)
3.051 |
Subvencije so tekoča, nepovratna plačila države ali institucij Evropske unije rezidenčnim proizvajalcem z namenom vplivanja na raven njihove proizvodnje, na njihove cene ali na nadomestila proizvodnim dejavnikom. Drugi netržni proizvajalci lahko prejmejo druge subvencije na proizvodnjo samo, če so ta plačila odvisna od splošnih pravil, ki veljajo za tržne in netržne proizvajalce. ►M6 Po dogovoru se subvencije na proizvode v netržni proizvodnji ne prikažejo (P.13) (prim. ESR 2010, 4.30). ◄ |
3.052 |
Subvencije se delijo na:
—
subvencije na proizvode (D.31):
—
uvozne subvencije (D.311);
—
druge subvencije na proizvode (D.319) in
—
druge subvencije na proizvodnjo (D.39).
|
1. |
Subvencije na proizvode
|
2. |
Druge subvencije na proizvodnjo
|
F. DOHODEK OD LASTNINE
(prim. ESR 2010, 4.41 do 4.76)
1. Definicija
3.070 |
Dohodek od lastnine je dohodek, ki ga prejme lastnik finančnega sredstva ali opredmetenega neproizvedenega sredstva v zameno za dajanje sredstev ali dajanje opredmetenega neproizvedenega sredstva na voljo drugi institucionalni enoti (ESR 2010, 4.41). |
3.071 |
V ESR 2010 so dohodki od lastnine razvrščeni takole:
—
obresti (D.41),
—
razdeljeni dohodek družb (dividende in odtegnjeni dohodek iz nepravih družb) (D.42),
—
reinvestirani dohodki od neposrednih tujih naložb (D.43),
—
drug investicijski dohodek (D.44): investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem (D.441), investicijski dohodek, ki se plačuje od pokojninskih pravic (D.442); investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati delničarjem kolektivnih investicijskih skladov (D.443),
—
najemnine (D.45)
|
3.072 |
ERK obravnava samo dohodek od lastnine, obračunan v računu podjetniškega dohodka (prim. zaporedje računov, 1.38 do 1.48). Ta račun zajema na strani virov dohodek, ki ga prejmejo enote kot rezultat njihove neposredne udeležbe v proizvodnem procesu (poslovni presežek/raznovrstni dohodek), in prejeti terjatveni dohodek od lastnine. Na strani porab zajema plačljiv dohodek od lastnine, povezan s kmetijskimi dejavnostmi (in neločljivo povezanimi nekmetijskimi dopolnilnimi dejavnostmi). Na splošno se lahko račun podjetniškega dohodka izračuna samo za institucionalne sektorje, čeprav se lahko izračuna tudi za dejavnost, če je določen del dohodka od lastnine možno pripisati lokalnim EED. |
3.073 |
Za ERK so pomembne samo tri vrste dohodka od lastnine:
—
obresti (D.41), najemnine (D.45) in investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem (D.441).
|
2. Obresti
(ESR 2010, 4.42 do 4.52)
3.074 |
Obresti so sredstva, ki se plačajo na investicijsko posojilo. Zajemajo plačila, plačana v vnaprej v določenih časovnih presledkih, v višini določenega odstotka vrednosti posojila. V ERK so obresti protipostavka posojil, dodeljenih za potrebe kmetijskih gospodarstev (na primer za pridobitev zemljišč, stavb, strojev, vozil ali druge opreme, tudi če se ta uporabljajo v okviru neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti). |
3.075 |
Obresti zajemajo tudi plačila v zvezi z najemom osnovnih sredstev za njihovo uporabo v kmetijstvu (po možnosti skupaj z zemljišči). Samo tisti del, ki obsega najemnino (obravnavan kot pripisano posojilo, ki ga najemodajalec odobri najemojemalcu) in ga plača najemojemalec, je vključen v plačilo obresti (kapitalski del je zajet v finančnem računu). |
3.076 |
Zabeležiti je treba, da namišljene obresti na stalni lastniški kapital v kmetijskih gospodarstvih niso zajeti v tem poglavju; pojavijo se kot sestavni del dohodka kmetijskega podjetja (prim. 5.06). Podobno znesek, ki se zajame kot obresti, ki se plačajo, vključuje subvencije za obrestne olajšave v kmetijstvu. |
3.077 |
►M6 Prejete obresti v zvezi s kmetijskimi dejavnostmi enot, ki pripadajo korporativnim kmetijskim podjetjem, bi bilo prav tako treba zajeti. Prejete obresti individualnih podjetij so izključene iz merjenja podjetniškega dohodka kmetijske dejavnosti, saj je prevladalo mnenje, da večina obrestonosnih sredstev ni povezanih s kmetijsko dejavnostjo enot in ker je zelo težko ločiti družinska sredstva od sredstev, ki se uporabljajo v proizvodnji ( 43 ). ◄ |
3.078 |
Obresti se zajemajo po obračunskem načelu, to je kot obračunane obresti (ne kot plačane obresti). |
3.079 |
Ker se vrednost storitev finančnih posrednikov razdeli na različne naročnike, je treba dejanska plačila obresti finančnim posrednikom ali prejem obresti od njih uskladiti, da se odpravijo marže, ki predstavljajo implicitne bremenitve finančnih posrednikov. Ocenjeno vrednost teh stroškov je treba odšteti od obresti, ki so jih plačali posojilojemalci finančnim posrednikom, in jih prišteti k obrestim, ki so jih prejeli vlagatelji. ►M6 Stroški se obravnavajo kot nadomestilo za storitve, ki so jih finančni posredniki opravili za svoje odjemalce in ne kot plačilo obresti (glej 2.107.1. in 2.108(i); (ESR 2010, 4.51). ◄ |
3. Najemnine (od zemljišč in podzemnih sredstev)
(ESR 2010, 4.72 do 4.76)
3.080 |
►M6 Najemnine ustrezajo plačilom, ki jih lastniki neproizvedenih opredmetenih sredstev (zemljišča in podzemna sredstva) prejmejo v zameno za to, da dajo sredstva na razpolago drugi enoti. ◄ Ta postavka v ERK ustreza predvsem najemninam, ki jih kmetovalci plačujejo lastnikom zemljišč ( 44 ). |
3.081 |
Če lastnik plačuje nekatere dajatve, ki so neposredno povezane s kmetijsko dejavnostjo (zemljiški davek, stroški vzdrževanja zemljišča itd.), se zajete najemnine ustrezno znižajo. Te dajatve so obračunane kot drugi davki na proizvodnjo (pri zemljiškem davku) ali vmesna potrošnja (pri vzdrževanju zemljišč). |
3.082 |
Najemnine od zemljišč ne vključujejo najemnin od stavb in stanovanj, ki so postavljeni na zemljišču; te najemnine se obravnavajo kot plačila za tržne storitve, ki jih lastniki stavb in stanovanj zagotavljajo najemnikom, in so v računih prikazane kot vmesna potrošnja storitev ali kot izdatki za končno potrošnjo (računi gospodinjstev), odvisno od tipa najemne enote. Če ni objektivne osnove, na kateri bi bilo plačila mogoče ločiti na najemnine od zemljišč in najemnine od stavb, ki so na njej postavljene, se celoten znesek obravnava kot najemnina od zemljišč. ►M6 To pravilo je prilagojena različica priporočila ESR (prim. ESR 2010, 4.73) ( 45 ). ◄ |
3.083 |
V tem poglavju se zajame celotna najemnina od zemljišča, če je zemljišče najeto za manj ali več kakor eno leto. |
3.084 |
Najemnine ne vključujejo:
—
najemne vrednosti stanovanj, ki so v teh stavbah; to je nadomestilo za tržno storitev, ki je sestavni del zasebne potrošnje (se pravi, najemnik plača najemnino od svojega neto preostalega dohodka),
—
najemnin, plačanih za profesionalno uporabo nerezidenčnih stavb (prim. 2.108(a)),
—
amortizacija stavb,
—
izdatkov za tekoče vzdrževanje stavb (prim. 2.106),
—
davka na lastnino (prim. 3.048(a)),
—
stroškov v zvezi z zavarovanjem stavb (prim. 2.108(g)).
|
3.085 |
Pri zemljiščih in stavbah, ki jih uporablja lastnik, ni treba obračunati namišljenih najemnin. Najemnine, ki ustrezajo neproizvedenim neopredmetenim sredstvom, kot so patentirana sredstva in proizvodne pravice (mlečne kvote), je treba zajeti kot vmesno potrošnjo (prim. 2.108(n)). |
4. Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem (ni zajet v ERK)
3.086 |
►M6 Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem, ustreza celotnim primarnim dohodkom od investiranja zavarovalnih tehničnih rezervacij in pokojninskih skladov (prim. ESR 2010, 4.68). ◄ Te tehnične rezervacije se obravnavajo kot sredstva, ki pripadajo zavarovancem. ►M6 ESR 2010 ◄ predpisuje, da se v izračun podjetniškega dohodka kot viri vključijo prihodki iz investiranja zavarovalnih tehničnih rezervacij. Ti prihodki so pripisani zavarovancem kot dohodek od lastnine, pripisan zavarovancem. Slednji se obravnava, kakor da bi bil vrnjen zavarovalnicam v obliki dodatnih premij, saj v praksi ta dohodek zadržijo zavarovalnice (prim. ►M6 ESR 2010 ◄ , 4.69). |
3.087 |
►M6 Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem, ni zajet v ERK. ◄ Da bi bila izmera dohodka od kmetijske dejavnosti smiselna, bi dejansko morala:
—
vključevati vse tokove v zvezi z neživljenjskim zavarovanjem (vrednost storitev, dohodek, pripisan zavarovancem, neto premije in terjatve): v tem primeru se izmerjeni dohodek pojavi po opisu vseh prerazdelitvenih transakcij (med zavarovanci in zavarovalnicami ter med obdobji) v zvezi z neživljenjskim zavarovanjem, ali
—
upoštevati samo vrednost storitve (ki je zagotovo pridobljena od zavarovalnice) (prim. 2.108(g)): v tem primeru se izmerjeni dohodek pojavi pred opisom vseh teh prerazdelitvenih transakcij.
V ERK je sprejeta druga rešitev. |
G. KAPITALSKI TRANSFERJI
(prim. ESR 2010, 4.145 do 4.167)
3.088 |
Edini kapitalski transferji, ki se zajamejo v ERK, so terjatveni kapitalski transferji, se pravi investicijske podpore in drugi kapitalski transferji. Te razdelitvene transakcije so zajete v računu kapitala (prim. 1.41 in 1.48). |
1. |
Investicijske podpore
|
2. |
Drugi kapitalski transferji
|
H. POTROŠNJA STALNEGA KAPITALA
(prim. ESR 2010, 3.139 do 3.145)
3.098 |
Predvidljiva obraba in zastaranje osnovnih sredstev v računovodskem obdobju predstavljajo bremenitev, ki je implicitna, dokler postavka ni nadomeščena z novo pridobitvijo. Ta obraba in zastaranje se merita s potrošnjo stalnega kapitala. Njena vključitev pod „porabe“ v računu proizvodnje omogoča, da se izdatek za investicije v osnovna sredstva porazdeli na celotno obdobje uporabe. |
3.099 |
Če je ekonomska življenjska doba proizvodnega sredstva daljša od enega leta, predstavlja potrošnja stalnega kapitala znesek stalnega kapitala, porabljenega v proizvodnem procesu v računovodskem obdobju zaradi normalne obrabe in predvidenega zastaranja ( 46 ). Če pa je po drugi strani ekonomska življenjska doba uporabljenega proizvodnega sredstva krajša od enega leta, se obraba zajame kot vmesna potrošnja. |
3.100 |
Vsa osnovna sredstva (se pravi proizvodi) so predmet potrošnje stalnega kapitala (čeprav je v posebnih primerih potrebna določena prožnost; prim. 3.105). To vključuje opredmetena in neopredmetena stalna sredstva, velike izboljšave neproizvedenih sredstev in stroške prenosa lastništva. Potrošnja stalnega kapitala se ne izračuna za zaloge ali za nedokončano proizvodnjo, niti za neproizvedena sredstva, npr. zemljišča, podzemna nahajališča in patentirana sredstva. |
3.101 |
Potrošnja stalnega kapitala je samo en element spremembe vrednosti sredstev (skupaj z bruto investicijami v proizvodna sredstva, drugimi spremembami v obsegu in nominalnih dobičkih (brez izgub); prim. 2.134). Potrošnja stalnega kapitala zlasti ne zajema drugih sprememb v obsegu sredstev (razen tistih, ki so posledica bruto investicij v osnovna sredstva):
—
izjemne izgube zaradi nesreč (potresi, vojne, suša, epidemije itd.),
—
nepredvideno zastaranje, ki je razlika med predvidevanji v potrošnji stalnega kapitala za normalno obrabo in dejanskimi izgubami, slučajnimi dogodki, ki povzročajo večjo amortizacijo, kakor je bila obračunana na podlagi pričakovane potrošnje stalnega kapitala,
—
spremembe v razvrstitvi stalnih sredstev, se pravi spremembe v njihovi ekonomski rabi, kot v primeru kmetijskih zemljišč ali stavb, spremenjenih za zasebno ali drugo ekonomsko rabo.
|
3.102 |
Potrošnjo stalnega kapitala, ki jo je treba razlikovati od amortizacije, izračunane za davčne namene, in amortizacije, prikazane v poslovnih izkazih, je treba oceniti na osnovi stanja osnovnih sredstev in verjetne (povprečne) ekonomske življenjske dobe različnih kategorij zadevnih sredstev. Če neposredne informacije o stanju osnovnih sredstev niso na voljo, se za oceno stanja osnovnih sredstev priporoča metoda stalne inventarizacije in da se ovrednoti njihova pridobitvena cena v referenčnem obdobju (se pravi, nadomestitvena vrednost sredstev v referenčnem letu in ne na podlagi dejanskih stroškov pridobitve). Nadomestitvena vrednost se ugotovi iz cen, ki jih morajo plačati kmetovalci v katerem koli referenčnem obdobju za nadomestitev osnovnega sredstva z novim, ki mu je čim bolj podobno. Ta način je nujen, da se lahko pravilno izračuna neto domači proizvod. |
3.103 |
Potrošnja stalnega kapitala se izračuna po metodi linearne amortizacije, po kateri se vrednost zadevnega osnovnega sredstva v njegovi celotni življenjski dobi odpisuje po enaki stopnji. Stopnja amortizacije je opredeljena s formulo 100/n, v kateri „n“ predstavlja verjetno ekonomsko življenjsko dobo te kategorije v letih („n“ se lahko razlikuje po posameznih državah in v času). Stopnjo amortizacije je v nekaterih primerih lahko tudi geometrična. Glede na uporabo tekoče nadomestitvene cene in stalne stopnje potrošnje stalnega kapitala se potrošnja stalnega kapitala iz leta v leto spreminja, razen če kupčeve cene ostanejo enake ves čas normalne ekonomske življenjske dobe sredstva. |
3.104 |
Potrošnjo stalnega kapitala v obliki stroškov, povezanih s prenosom lastništva proizvedenih opredmetenih in neopredmetenih sredstev, je treba izračunati na podlagi povprečne ekonomske življenjske dobe, ki je po dogovoru eno leto. |
3.105 |
Potrošnja stalnega kapitala pri živini ustreza pričakovanemu upadu njihove produktivnosti, če se uporabljajo za proizvodnjo (mleko, volna itd.), ki se kaže v tekoči vrednosti prihodnjega dohodka od te živine. Ker se vrednost prihodnjega dohodka od živine v produktivni dobi sčasoma niža, bo živina morala postati predmet potrošnje stalnega kapitala. Glede na težave pri izračunavanju potrošnje stalnega kapitala za to vrsto sredstva v praksi pa je prevladalo mnenje, da se za živino v produktivni dobi ne izračunava potrošnja stalnega kapitala. Odločitev o izključitvi živine iz tega izračuna je utemeljena na naslednjih predpostavkah:
—
depreciacija produktivnosti in ekonomske vrednosti je povezana s starostjo, vendar ni njena neposredna, redna in stalna funkcija, kakor je običajno pri amortizaciji,
—
umik živine iz osnovne črede je lahko posledica ekonomskega okolja (spremembe cen zaklane živine in cen živalske krme itd.).
|
3.106 |
Čeprav ti komentarji niso ovira pri izračunu potrošnje stalnega kapitala pri živini, pa so zato taki izračuni z vidika ustreznih opredelitev povprečne življenjske dobe in stopenj potrošnje stalnega kapitala izredno zapleteni. Drugače pa bi bilo težko zagotoviti konsistentnost med napovedano in dejansko povprečno amortizacijo živine. ►M6 Ta obravnava zagotavlja tudi združljivost ERK z ESR 2010 (prim. ESR 2010, 3.140) ter mikroekonomskimi računi mreže knjigovodskih podatkov s kmetijskih gospodarstev in preprečuje potrebo po razlikovanju med živino, ki je osnovno sredstvo, in živino, ki ima značaj zaloge. ◄ |
IV. VLOŽEK DELA V KMETIJSTVU
4.01 |
Zaposlenost v kmetijstvu obsega vse osebe — zaposlene in samozaposlene — ki zagotavljajo plačan in neplačan vložek dela rezidenčnim enotam z izvajanjem značilnih dejavnosti (kmetijskih in neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti) kmetijske dejavnosti ERK. Vse upokojene osebe, ki še naprej delajo na gospodarstvu, so vključene v zaposlenost v kmetijstvu. Osebe, ki še niso dosegle starosti, ko preneha šolska obveznost, niso vključene. |
4.02 |
Zaposleni so vse osebe, ki po pogodbi delajo za drugo rezidenčno institucionalno enoto (ki je kmetijska enota) in prejemajo nadomestilo (prikazano kot sredstva za zaposlene, prim. oddelek C v Poglavju III). Vložek, ki ga zagotavljajo zaposleni, se imenuje plačani vložek dela. Po dogovoru je delo delavcev, ki niso družinski člani, razvrščeno kot plačani vložek dela. Če je kmetijska enota organizirana kot običajna družba (prim. 5.09), se celotni opravljeni vložek dela razvrsti kot plačani vložek dela. |
4.03 |
Samozaposlene osebe so osebe, ki so edini lastniki ali solastniki nekorporativnih podjetij, v katerih delajo. Vložek dela, ki ga zagotavljajo samozaposleni, se nanaša na neplačani vložek dela. Družinski člani kmetovalca, ki ne prejemajo vnaprej določenega in v skladu s svojim dejanskim delom izračunanega nadomestila, so razvrščeni med samozaposlene. |
4.04 |
Pri specifičnih družbah (prim. oddelek B v Poglavju V) se vložek dela delavcev obravnava enako kakor pri nekorporativnih podjetjih (individualni lastniki). Direktorji/delničarji delijo raznovrstni dohodek enote (neplačani vložek dela), medtem ko njihovi zaposleni prejemajo nadomestilo (plačani vložek dela). |
4.05 |
Skupaj opravljene ure predstavljajo skupno število dejansko opravljenih ur zaposlenih in samozaposlenih za rezidenčne kmetijske enote v obračunskem obdobju. |
4.06 |
►M6 V ESR 2010 je opisano, kaj skupaj dejansko opravljene ure zajemajo in česa ne (11.27 in 11.28). ◄ Skupaj opravljene ure ne pokrivajo dela za zasebno gospodinjstvo kmetovalca ali poslovodnega delavca. |
4.07 |
Polnovredne delovne moči (PDM) so opredeljene kot zaposlenost v ekvivalentu polnega delovnega časa (ki ustreza številu zaposlitev v ekvivalentu polnega delovnega časa), se pravi kot skupaj opravljene ure, deljene s povprečnim letnim številom opravljenih ur na delovnih mestih s polnim delovnim časom na ekonomskem ozemlju države. |
4.08 |
Ena oseba ne more predstavljati več kakor ene PDM. Ta omejitev velja tudi, če posameznik v kmetijski dejavnosti opravi več ur, kakor je opredeljenih za polni delovni čas. |
4.09 |
Kmetijski vložek dela oseb, ki delajo na kmetijskih gospodarstvih manj kakor polni delovni čas, se izračuna kot kvocient števila dejansko opravljenih ur (na teden ali na leto) in števila dejansko opravljenih ur (na teden ali na leto) v zaposlitvi s polnim delovnim časom. |
4.10 |
Število dejansko opravljenih ur v zaposlitvi s polnim delovnim časom ni nujno enako pri vseh kategorijah dela. Možno je, da je število ur v zaposlitvi s polnim delovnim časom, ki se uporablja za samozaposlene osebe, večje od tistega, ki se uporablja za zaposlene. Za slednje je namreč število delovnih ur določeno v pogodbi. |
4.11 |
Število ur, ki jih opravi posameznik, se ne uskladi z nobenim koeficientom zaradi starosti (se pravi manj kakor 16 let ali več kakor 65 let) ali spola. Uporablja se načelo enakopravnosti. „Polni delovni čas“ je opredeljen s številom opravljenih ur in ne kot vrednotenje dosežene količine in/ali kakovosti. |
4.12 |
Če ni razlogov, zaradi katerih bi bilo bolje uporabiti druge vire, temelji PDM, ki predstavlja delo s polnim delovnim časom v kmetijstvu, na tekoči opredelitvi v raziskavah Skupnosti o strukturi kmetijskih gospodarstev, in sicer kot minimalno število ur, ki jih zahtevajo nacionalni predpisi o pogodbah o zaposlitvi. Če ti ne določajo števila letnih ur, se kot najnižje število upošteva 1 800 ur (225 delovnih dni po osem ur na dan). |
V. KAZALNIKI DOHODKA V KMETIJSTVU
5.01 |
Med glavnimi cilji ERK je merjenje kmetijskega dohodka in njegovega spreminjanja. |
A. |
DEFINICIJA DOHODKA IN IZRAVNALNE POSTAVKE
|
B. |
OBRAVNAVA DOHODKA ENOT, ORGANIZIRANIH V OBLIKI DRUŽB
|
C. |
DEFINICIJA KAZALNIKOV DOHODKA V KMETIJSTVU
|
D. |
ZDRUŽEVANJE KAZALNIKOV DOHODKA ZA EVROPSKO UNIJO
|
E. |
DEFLACIJA KAZALNIKOV DOHODKA
|
VI. VREDNOTENJE ERK V STALNIH CENAH
A. MERJENJE CEN IN OBSEGA
(prim. ESR 2010, Poglavje 10)
6.01 |
V ekonomski analizi je pri opazovanju spreminjanja vrednosti koristno ločiti spremembe vrednosti, ki so posledica sprememb obsega in tiste, ki so posledica sprememb cen. ►M6 ESR 2010 (10.13 do 10.23) jasno navaja, da mora komponenta cene vključevati samo spremembe v zvezi s cenami in da morajo biti vse druge spremembe vključene v komponento obsega. ◄ Tako se razlike v kakovosti med posameznimi proizvodi (fizične značilnosti, vrste maloprodajnih mest itd.) upoštevajo kot spremembe obsega in ne cen. |
6.02 |
Za številne proizvode in storitve obstaja več različnih kakovosti. ►M6 ESR 2010 ◄ opredeljuje več dejavnikov, ki povzročajo razlike v kakovosti, vendar pa je za ERK najpomembnejši tisti, ki je povezan s fizičnimi značilnostmi. Ta priznava, da so lahko v opredelitvi danega proizvoda fizične razlike, ki pomenijo, da fizične enote (npr. ena tona) v ekonomskem smislu niso identične. To lahko ponazorimo z dvema tonama žita, prodanima v dveh zaporednih letih. V prvem letu ima vse žito mlevsko kakovost, medtem ko je v drugem letu takega žita manj kakor polovica, preostalo pa se proda za krmo. To pomeni, da se je povprečna kakovost žita poslabšala. ►M6 Druga razlika v kakovosti, pomembna za ERK, je premik prodaje proizvoda med dvema trgoma z različnimi cenami, npr. domači proti tujemu ali industrijska poraba proti prodaji potrošnikom (prim. ESR 2010, 10.13 do 10.18). ◄ |
6.03 |
Kazalniki obsega in cen, ki se uporabljajo za pripravo podatkov v stalnih cenah, morajo upoštevati spremembe v kakovosti. Zato je priporočljivo delo opraviti čimbolj natančno, da se določijo kar najbolj homogeni osnovni proizvodi. Če so osnovni proizvodi popolnoma homogeni, se lahko spremembe obsega ocenijo na podlagi sprememb v količini. |
6.04 |
Vendar pa so statistični podatki pogosto na voljo šele na bolj agregirani ravni in se torej ne nanašajo več samo na homogene proizvode. ►M6 V tem primeru ESR 2010 (10.32) določa, da je bolje deflacionirati vrednost za tekoče leto z ustreznim indeksom cen, da se ocenijo spremembe obsega (ESR 2010, 10.01). ◄ |
6.05 |
Raven natančnosti, za katero se uporabljeni indeks šteje kot osnovni indeks (obravnavani proizvod se tako šteje za homogenega), se imenuje osnovna raven agregacije. V ERK osnovna raven agregacije ustreza vsaj najbolj dezagregirani ravni nomenklature znotraj tabele za prenos podatkov. Vendar pa je pri uporabi indeksov cen zaželena višja raven natančnosti. |
6.06 |
Za vsak agregat proizvodov in storitev, ki je prikazan v računih, morajo biti merjenja cen in količin oblikovana tako, da je indeks vrednosti = indeks cene × indeks obsega
To pomeni, da mora biti prav vsaka sprememba vrednosti toka pripisana bodisi spremembi cene bodisi spremembi obsega bodisi njuni kombinaciji (prim. ESR 2010, 10.12). |
6.07 |
Sistematična razčlenitev sprememb tekočih vrednostih v komponentah „spremembe cene“ in „spremembe obsega“ je omejena na tokove, ki predstavljajo transakcije proizvodov in storitev, ter na zadevne elemente v vrednotenju teh transakcij (proizvodnja, vmesna potrošnja, potrošnja stalnega kapitala, bruto dodana vrednost, neto dodana vrednost, bruto investicije v osnovna sredstva, spremembe zalog, davki in subvencije na proizvode). |
B. NAČELA IN METODA ZA IZDELAVO ERK V STALNIH CENAH
1. Izbira formule indeksa
▼M6 —————
6.09 |
►M6 V skladu z ESR 2010 (10.20) se v ERK spremembe obsega merijo z Laspeyresovimi indeksi, spremembe cen pa s Paaschejevimi indeksi. ◄ Laspeyresov indeks obsega:
Paaschejev indeks cen:
Za vsak osnovni proizvod:
|
2. Bazno leto
6.10 |
Spremembe obsega se merijo z Laspeyresovimi indeksi: spremembe količin osnovnih serij se torej ponderirajo z vrednostjo v baznem letu. Spremembe cen se merijo s Paaschejevimi indeksi: spremembe cen osnovnih serij se torej ponderirajo z vrednostjo v tekočem letu v cenah baznega leta. |
6.11 |
Bazno leto je tisto, katerega cene se uporabijo za izdelavo sheme ponderiranja. |
6.12 |
Najnatančnejši način za merjenje sprememb obsega med posameznimi leti je z uporabo najbližjega razpoložljivega baznega leta. Ta pristop jamči, da je ponderiranje relativno sodobno in preprečuje težave, povezane s ponderiranjem proizvodov, ki se ne proizvajajo več, in novih proizvodov, ki so se pojavili na trgu. Zato ERK meri spremembe obsega s ponderji za predhodno leto. |
3. Predstavljanje serij glede na referenčno leto
6.13 |
Leto, uporabljeno za predložitev in predstavitev podatkov v stalnih cenah, se lahko razlikuje od baznega leta; imenuje se referenčno leto. V seriji indeksov je referenčno leto tisto, ki ima vrednost 100. |
6.14 |
Serija indeksov obsega v cenah referenčnega leta se izračuna z veriženjem indeksov, izračunanih v cenah predhodnega leta (prim. ESR 2010, 10.20). |
6.15 |
Pomembno je, da sprememba referenčnega leta ne vpliva na spremembe obsega v zvezi s predhodnim letom. Zato so podatki ERK predstavljeni v zvezi s stalnim referenčnim letom tako, da se vsaka spremenljivka na novo izračuna, ne glede na to ali je agregat ali osnovni indeks. |
6.16 |
Primer: Vzemimo dva homogena osnovna proizvoda, A in B. Naslednje serije temeljijo na strukturi cen predhodnega leta:
Indeksi obsega in cen za celoto (A + B) so odvisni od ponderiranja obeh izdelkov, A in B.
Če so te serije izražene v primerjavi s stalnim referenčnim letom (npr. n), je edini način, da se ohranijo enaki indeksi obsega n/n – 1 ta, da se indeksi verižijo ločeno. Tako dobimo naslednje serije (baza enaka 100 v n):
(101,4 = 108,8*93,2/100)
Vrednosti v stalnih cenah, izražene v primerjavi z referenčnim letom n, so:
(405,6 = 400*101,4/100)
Zato račun ni več sešteven. S seštevanjem vrednosti v stalnih cenah za A in B dobimo naslednjo serijo:
Razen v letu, ki sledi referenčnemu, znova izračunane serije niso seštevne.
|
6.17 |
►M6 V skladu z ESR 2010 (10.23) se neseštevni podatki v stalnih cenah objavljajo brez prilagoditev ( 49 ). ◄ V ERK je prav tako uporabljen ta pristop. Vendar pa je treba uporabnikom pojasniti, da tabele niso seštevne. |
4. Izračun dodane vrednosti v fiksnih letnih cenah
6.18 |
Dodana vrednosti je izravnalna postavka v računu proizvodnje. Zaradi tega dodane vrednosti ni mogoče neposredno razdeliti na komponento cene in komponento obsega. ►M6 Teoretično pravilna metoda za izračun dodane vrednosti v fiksnih letnih cenah je „dvojna deflacija“ (prim. ESR 2010, 10.31 do 10.32). ◄ |
6.19 |
Bruto dodana vrednost, izražena v cenah predhodnega leta, je torej opredeljena kot razlika med proizvodnjo, merjeno v cenah predhodnega leta, in vmesno potrošnjo, merjeno v cenah predhodnega leta. Neto dodana vrednost v cenah predhodnega leta je opredeljena kot razlika med bruto dodano vrednostjo v cenah predhodnega leta in potrošnjo stalnega kapitala v cenah predhodnega leta. Dodano vrednost v cenah stalnega referenčnega leta dobimo s ponovnim izračunom |
6.20 |
Primer: V nadaljevanju je navedena vrsta tekočih vrednosti in vrednosti v cenah predhodnega leta (obseg) v zvezi s proizvodnjo in vmesno potrošnjo:
Dodana vrednost v obsegu se izračuna tako, da se obseg vmesne potrošnje odšteje od obsega proizvodnje. Pri tem nastane naslednja serija:
Tako se izračunajo naslednji indeksi obsega v cenah predhodnega leta:
(118,2 = 130/110*100) (103,7 = 140/135*100)
Bruto dodana vrednost določenega leta v cenah iz leta n (fiksne letne cene) se izračuna tako, da se tekoča vrednost za n pomnoži z verižnim indeksom obsega.
DV n + 1 (v cenah za leto n) = 110*1,182 = 130
DV n + 2 (v cenah za leto n) = 110*1,182*1,037 = 135
|
5. Razčlenitev davkov in subvencij za proizvode v komponenti obsega in cene
6.21 |
Razčlenitev vrednotenj v osnovni ceni na ustrezni komponenti obsega in cene predpostavlja, da se ta razčlenitev uporablja tudi za davke in subvencije na proizvode. V ERK je sprejeto naslednje: |
6.22 |
Indeks obsega subvencije (ali davka) na proizvod je enak indeksu obsega proizvodnje v proizvajalčevi ceni. V tem primeru je indeks obsega proizvodnje enak, ne glede na to ali je izražen v proizvajalčevi ceni ali v osnovni ceni. |
6.23 |
Ta rešitev ima še eno prednost: indeks obsega ni odvisen od načina vrednotenja. Posledično je razlaganje indeksov cen in obsega v osnovni ceni zelo neposredno: pri popolnoma homogenem osnovnem proizvodu je indeks obsega enak indeksu količine; indeks cen izraža spremembo v povprečni osnovni ceni. |
6.24 |
Primer: Pri danem proizvodu je vrednost proizvodnje v proizvajalčevih cenah za leto n 1 000 ; vrednost proizvodnje v letu n+1 je 900. Indeks obsega proizvodnje je 102. Ta proizvod je subvencioniran. Vrednost subvencije za leto n je 100; vrednost subvencije za leto n+1 je 150. Razčlenitev subvencije na komponenti obsega in cene se izvede takole:
Indeks obsega subvencije je enak indeksu obsega proizvodnje v proizvajalčevi ceni. |
VII. REGIONALNI EKONOMSKI RAČUNI ZA KMETIJSTVO (RERK)
A. SPLOŠNA NAČELA
1. Uvod
7.01. Regionalni računi imajo pomembno vlogo pri oblikovanju, izvajanju in vrednotenju regionalnih politik. Objektivni, zanesljivi, dosledni, jasni, primerljivi, ustrezni in usklajeni regionalni statistični kazalniki so trdna podlaga za politike, namenjene zmanjševanju gospodarskih in socialnih razlik med regijami Unije.
7.02. RERK so ERK, prilagojeni na regionalni ravni.
7.03. RERK vsebujejo isti sklop računov kot ERK, vendar so zaradi konceptualnih težav in težav z merjenjem regionalni računi bolj omejeni v obsegu in manj podrobni kot ERK na nacionalni ravni.
7.04. RERK so regionalni računi in se izdelajo na podlagi regionalnih podatkov, ki se zbirajo neposredno, in nacionalnih podatkov z regionalnimi razčlenitvami, ki temeljijo na predpostavkah. Predpostavke so potrebne pri izdelavi regionalnih računov zaradi pomanjkanja dovolj popolnih, pravočasnih in zanesljivih regionalnih informacij. To pomeni, da se nekatere medregionalne razlike ne odražajo nujno v regionalnih računih (ESR 2010, 13.08).
2. Regionalno gospodarstvo, regionalno ozemlje
7.05. Za vsako izdelavo regionalnih računov, ne glede na to, ali se nanašajo na gospodarske panoge ali na institucionalne sektorje, je potrebna stroga opredelitev regionalnega gospodarstva in regionalnega ozemlja. V teoriji kmetijska dejavnost v regiji zajema enote (kmetijska gospodarstva), ki se ukvarjajo s kmetijskimi dejavnostmi (prim. 1.60 do 1.66) na regionalnem ozemlju.
7.06. Regionalno gospodarstvo države je del celotnega gospodarstva te države. Celotno gospodarstvo je opredeljeno z institucionalnimi enotami in sektorji. Sestavljeno je iz vseh institucionalnih enot, ki imajo središče glavnega ekonomskega interesa na ekonomskem ozemlju države. Ekonomsko ozemlje ne sovpada popolnoma z geografskim ozemljem (prim. 7.08). Ekonomsko ozemlje države se deli na regionalna ozemlja in zunajregionalno ozemlje (ESR 2010, 13.09).
7.07. Regionalno ozemlje, kot je opredeljeno v ESR 2010, sestavlja tisti del ekonomskega ozemlja države, ki je neposredno dodeljen regiji. Prosta območja, carinska skladišča in tovarne pod carinskim nadzorom, so priključena regijam, v katerih se nahajajo.
7.08. Vendar ta razdelitev ozemlja ni popolnoma skladna s konceptom nacionalnega ekonomskega ozemlja, ki se uporablja pri nacionalni računih. Zunajregionalno ozemlje sestavljajo deli ekonomskega ozemlja države, ki jih ni mogoče neposredno priključiti samo eni regiji in ki so izključeni iz RERK, tj.:
zračni prostor države, ozemeljske vode in epikontinentalni pas v mednarodnih vodah, nad katerimi ima država izključne pravice;
ozemeljske enklave, tj. geografska ozemlja v tujini, ki jih v skladu z mednarodnimi pogodbami ali sporazumi med državami uporabljajo državne agencije države (veleposlaništva, konzulati, vojaška oporišča, znanstvene postaje itd.);
nahajališča nafte, zemeljskega plina itd. v mednarodnih vodah zunaj epikontinentalnega pasu države, ki jih izkoriščajo rezidenčne enote.
7.09. Statistična klasifikacija teritorialnih enot (NUTS), vzpostavljena z Uredbo (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta ( 50 ), zagotavlja enotno in enolično razčlenitev ekonomskega ozemlja Unije. Za RERK se zahtevajo statistični podatki na ravni NUTS 2, kot so običajno vzpostavljeni v skladu s sedanjo ureditvijo iz navedene uredbe. Za nacionalne namene se lahko regionalni računi pripravijo tudi na podrobnejši regionalni ravni, in sicer na ravni NUTS 3, kadar je potrebno (ESR 2010, 13.12).
3. Osnovna enota pri izdelavi RERK
7.10. Enote, ki jih gospodarske panoge uporabljajo za regionalne račune, so lokalne EED. Lokalna EED je proizvodna enota v merljivi obliki.
7.11. Statistični pristop (gospodarska panoga) lahko deluje na podlagi merljive enote, četudi to pomeni odstopanje od posamezne dejavnosti. Tako kot SNR 2008 tudi ESR 2010 daje prednost statističnemu pristopu in lokalni EED pri izdelavi nacionalnih računov po gospodarskih panogah. Zato opredeljujejo isto enoto za gospodarske panoge, ne glede na to, ali so gospodarske panoge zajete na regionalni ali nacionalni ravni.
7.12. Tako kot pri ERK se tudi pri RERK kot osnovna enota za kmetijsko dejavnost uporablja kmetijsko gospodarstvo, ki je „prilagojeno“ ob upoštevanju nekaterih dogovorov, da bi bilo skladno z zadevnimi cilji. Za to izbiro obstajata dva ključna razloga. Po eni strani je enota „kmetijsko gospodarstvo“ lokalna EED za kmetijstvo (prim. 1.09 do 1.17), opredeljena kot del EED, ki se nanaša na lokalno raven. Lokalna EED je tudi najprimernejša enota za kmetijsko dejavnost, tudi če vključuje nekmetijske dopolnilne dejavnosti, ki jih ni mogoče prikazati ločeno od kmetijskih dejavnosti (prim. 1.15 in 1.16, 1.25 do 1.32).
7.13. Uporaba kmetijskega gospodarstva kot osnovne enote pomeni vključitev nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti teh kmetijskih gospodarstev v RERK (prim. 7.12). Ker je namen ERK merjenje, opisovanje in analiza ustvarjanja dohodka iz kmetijske gospodarske dejavnosti, izključujejo enote, ki proizvajajo samo prostočasne dejavnosti (npr. vrtove in zasebno vzrejo živine). Nasprotno pa so v ERK zajete enote, ki se ukvarjajo s kmetijstvom za lastno oskrbo (prim. 1.24).
7.14. Kmetijsko gospodarstvo je referenčna enota za statistične raziskave v zvezi s kmetijstvom, ne glede na to, ali so nacionalne ali regionalne. Prednost tega je, da lahko vrednotenje proizvodnje v količinskem smislu temelji neposredno na statističnih sistemih za merjenje površin, pridelka, velikosti čred itd. Izbira kmetijskega gospodarstva prispeva tudi k večji računovodski doslednosti.
4. Metode za izdelavo RERK
7.15. V ESR (ESR 2010, 13.24 do 13.32) sta predlagani dve metodi, ki se uporabljata za gospodarske dejavnosti oziroma za institucionalne sektorje: metoda od spodaj navzgor in metoda od zgoraj navzdol. Metoda od spodaj navzgor temelji na zbiranju podatkov na ravni enot (lokalnih EED, institucionalnih enot), ki se nato seštejejo, da se pridobi regionalna vrednost za različne agregate. Metoda od zgoraj navzdol rekonstruira regionalne vrednosti z razčlenitvijo nacionalne vrednosti, pri čemer se uporabi kazalnik, ki čim bolje odraža regionalno porazdelitev zadevne spremenljivke. Obe metodi se lahko tudi združita na različne načine, in sicer v kombinacije, ki se v ESR imenujejo „kombinirane metode od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol“. Izogniti pa se je treba zbiranju istih informacij več kot enkrat, da se prepreči odvečno poročanje. Vendar ima prednost metoda od spodaj navzgor, čeprav se v številnih primerih dejansko uporabljajo kombinirane metode od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol. Podrobnosti o posamezni metodi in virih se povsem pregledno določijo v poročilih o kakovosti, kjer se navede, kateri regionalni podatki so bili zbrani neposredno in kateri podatki temeljijo na nacionalnih podatkih z regionalnimi razčlenitvam na podlagi domnev.
5. Koncepta rezidenčnosti in ozemlja
7.16. Ekonomske transakcije tako podjetij kot gospodinjstev lahko segajo čez regionalne meje. Podjetja lahko delujejo tudi v več kot eni regiji, bodisi na stalnih lokacijah bodisi začasno, npr. velike kmetije lahko opravljajo delo v različnih regijah. Zato je potrebno jasno načelo, ki bo državam članicam v pomoč pri doslednem razporejanju te medregionalne dejavnosti določeni regiji.
7.17. Regionalni računi gospodarskih panog temeljijo na merilu rezidenčnosti proizvodne enote. Vsaka gospodarska panoga na regionalni ravni se nanaša na skupino lokalnih EED iste ali podobne glavne gospodarske dejavnosti, ki imajo središče ekonomskega interesa na navedenem regionalnem ozemlju. Pogosteje je to središče interesa povezano z določeno dolgoročno lokacijo v regiji, kot v primeru institucionalnih enot, ki jim pripadajo lokalne EED.
7.18. Vendar imajo regionalni računi številne posebnosti. Pri nekaterih dejavnostih regije ni vedno enostavno opredeliti kot točno določeno območje. Povezava med lokacijo sedeža in fizično lokacijo kmetijskega gospodarstva lahko povzroči težave, saj lahko dejavnike kmetijske proizvodnje upravlja sedež v drugi regiji. Za RERK je pomembno, da se obe entiteti ločita, zato je treba kmetijsko gospodarstvo dodeliti regiji, v kateri se nahajajo njegovi proizvodni dejavniki, in ne regiji, v kateri ima sedež. Tako lahko en sedež povzroči nastanek več enot v smislu RERK, tj. toliko enot, kolikor je rezidenčnih regij za lokalne EED, ki so izven regije sedeža.
7.19. Alternativni koncept, ki se na splošno ne uporablja v nacionalnih in regionalnih računih, bi bil strogo ozemeljski. Po tem konceptu se dejavnosti dodelijo ozemlju, na katerem dejansko potekajo, ne glede na rezidenčnost enot, vključenih v dejavnost.
7.20. Čeprav ima rezidenčni pristop prednost pri regionalni dodelitvi transakcij rezidenčnih enot, ESR 2010 ponuja nekaj omejenih možnosti za uporabo ozemeljskega pristopa (ESR 2010, 13.21), in sicer kadar se ustvarijo namišljene enote za zemljišča in zgradbe v regiji ali državi, v kateri se zemljišča ali zgradbe nahajajo.
7.21. V hipotetičnem primeru, ko enote, ki so rezidenti v regiji, opravljajo dejavnosti samo na svojem regionalnem ozemlju, koncept rezidenčnosti sovpada s konceptom ozemlja. To velja tudi za regionalno dodelitev na podlagi namišljenih enot, ustvarjenih za zemljišča in zgradbe ter za podjetja brez ločene pravne osebnosti v drugih državah ali regijah, ki se razlikujejo od rezidenčne regije lastnika.
6. Kmetijska dejavnost in značilne enote
7.22. Gospodarska panoga je sestavljena iz vseh lokalnih EED, ki opravljajo enako ali podobno gospodarsko dejavnost (prim. 1.59). Kmetijska dejavnost, kot je opisana v ERK, načeloma ustreza oddelku 01 v NACE po reviziji 2, razlike pa so prikazane v 1.62 do 1.66. Področje uporabe RERK je opredeljeno na podlagi seznama značilnih dejavnosti, ki je bil pripravljen za ERK. Kmetijska dejavnost v ERK (in posledično v RERK) in gospodarska panoga, vzpostavljena za osrednji okvir nacionalnih računov, se nekoliko razlikujeta (prim. 1.93).
B. TRANSAKCIJE S PROIZVODI
7.23. Pri vrednotenju kmetijske proizvodnje se pojavlja določeno število specifičnih težav. Najpomembnejše so povezane s sezonskimi proizvodi, živinorejo in časovnim razporedom vknjižb v račune. Metodologija ERK določa natančna pravila o tem, kako je treba upoštevati učinke skladiščenja sezonskih proizvodov, kako je treba meriti proizvodnjo živine in kako je treba zajeti proizvode, ki so del nedokončane proizvodnje. Ta načela je treba upoštevati pri izdelavi RERK. Vendar to ne izključuje nekaterih prilagoditev na regionalni ravni, na primer za živinorejo. Poudariti je treba, da mora biti vsota regionalnega vrednotenja enaka vrednotenjem ERK.
1. Proizvodnja
(a) Merjenje proizvodnje
7.24. Pri RERK proizvodnja regije pomeni vse proizvode s področja uporabe ERK, ki so jih v obračunskem obdobju v zadevni regiji proizvedle vse enote kmetijske dejavnosti, ne glede na to, ali so namenjeni za trženje izven gospodarske panoge, prodajo drugim kmetijskim gospodarstvom ali v nekaterih primerih za uporabo na istem kmetijskem gospodarstvu. Zato je treba:
vsak kmetijski proizvod, ki zapusti kmetijsko gospodarstvo v regiji, zajeti kot del proizvodnje regije, ne glede na namembni kraj ali enoto, ki ga kupuje;
nekatere kmetijske proizvode, ki jih isto kmetijsko gospodarstvo uporablja kot vmesno potrošnjo, vključiti v proizvodnjo regije (prim. 2.056).
7.25. Proizvodni proces pri živinoreji navadno traja več let. Pri vrednotenju živine je treba razlikovati med živalmi, ki so razvrščene kot osnovna sredstva (plemenske in delovne živali, krave molznice itd.), in živalmi, ki so razvrščene kot zaloge (živali, namenjene predvsem za meso). Da bi se izognili dvojnemu štetju, se transakcije, ki vključujejo premike živali med kmetijskimi gospodarstvi (in ki se štejejo kot pozitivne prodaje za kmetijska gospodarstva, ki prodajajo živino, in negativne prodaje za kmetijska gospodarstva, ki kupujejo živino), obravnavajo, kot je navedeno v nadaljevanju:
transakcije med kmetijskimi gospodarstvi v isti regiji, ki vključujejo živali, razvrščene kot osnovna sredstva, se (razen stroškov prenosa lastništva) medsebojno izničijo ( 51 ); niso vpisane kot prodaje kmetijskih gospodarstev in zato niso vključene v proizvodnjo zadevne regije;
živali, ki so razvrščene kot zaloge in so predmet transakcije med regijami, se obravnavajo kot pozitivne prodaje (skupaj z izvozom) za regijo porekla, živali, kupljene iz drugih regij, pa kot negativne prodaje (skupaj z uvozom) ( 52 );
če se stroški prenosa lastništva (prevoz, trgovske marže itd.) nanašajo na trgovino z živalmi, razvrščenimi kot zaloge, se odštejejo od proizvodnje; to se zgodi samodejno, kadar gre za nakupe od kmetijskih gospodarstev v drugih regijah, saj so stroški del negativnih prodaj, medtem ko je treba za trgovino z živalmi med kmetijskimi gospodarstvi v isti regiji prilagoditi prodaje in s tem proizvodnjo.
(b) Vrednotenje proizvodnje
7.26. Proizvodnja se vrednoti v osnovnih cenah (prim. 2.082), tj. vključno s subvencijami na proizvode minus davki na proizvode. Po tej metodi izračuna je treba davke in subvencije na proizvode razčleniti po regijah.
2. Vmesna potrošnja
(a) Opredelitev
7.27. Vmesna potrošnja vključuje blago (razen osnovnih sredstev) in tržne storitve, porabljene med proizvodnim procesom za proizvodnjo drugega blaga (prim. 2.097 do 2.109).
7.28. Pri izdelavi RERK vmesna potrošnja vključuje:
kmetijske proizvode, kupljene za porabo med proizvodnim procesom od drugih kmetijskih gospodarstev (v isti regiji ali v drugi regiji);
nekatere proizvode, ki se uporabljajo kot potrošnja znotraj enote in so bili vpisani kot proizvodnja (prim. 2.054 do 2.058 in 7.24).
7.29. Poseben primer PMSFP se v regionalnih računih obravnava enako kot v nacionalnih računih. Če je ocena stanj posojil in vlog na voljo po regijah, se lahko uporabi metoda od spodaj navzgor. Vendar običajno ocene stanj posojil in vlog po regijah niso na voljo. V tem primeru se za razporejanje PMSFP gospodarskim panogam porabnicam uporabi druga najboljša metoda: regionalna bruto proizvodnja ali bruto dodana vrednost po gospodarskih panogah se uporabita kot razdelitvena kazalnika (ESR 2010, 13.40).
(b) Vrednotenje vmesne potrošnje
7.30. Vsi proizvodi in storitve, uporabljeni za vmesno potrošnjo, se vrednotijo po kupčevi ceni (brez odbitnega DDV) (prim. 2.110 do 2.114).
3. Bruto investicije
7.31. Bruto investicije za kmetijstvo se dodatno delijo na:
bruto investicije v osnovna sredstva;
spremembe zalog.
(a) Bruto investicije v osnovna sredstva
7.32. V kmetijstvu investicije v osnovna sredstva nastanejo, kadar kmetovalec pridobi ali proizvede osnovna sredstva, ki so v obdobju, daljšem od enega leta, namenjena za uporabo kot proizvodna sredstva v kmetijskem proizvodnem procesu. Merilo za dodelitev za zajemanje bruto investicij v osnovna sredstva se nanaša na gospodarske panoge porabnice in ne na gospodarsko panogo, v katero spada pravni lastnik.
7.33. Osnovna sredstva v lasti večregionalne enote so razporejena lokalnim EED, v katerih se uporabljajo. Osnovna sredstva, ki se uporabljajo v okviru poslovnega najema, se prikažejo v regiji lastnika sredstev, osnovna sredstva, ki se uporabljajo v okviru finančnega najema, pa v regiji uporabnika (ESR 2010, 13.33).
7.34. Nova sredstva, ki so vključena v osnovna sredstva, se vpišejo bruto, tj. brez odštetja potrošnje stalnega kapitala. Poleg tega se potrošnja stalnega kapitala običajno izračuna na podlagi teh sredstev. Neto investicije so bruto investicije z odbitkom potrošnje osnovnih sredstev.
7.35. Proizvodne enote lahko druga drugi prodajajo obstoječa sredstva, npr. rabljene stroje. Kadar se sredstva gibljejo med gospodarskimi panogami in regijami, je treba skupno plačano ceno vključiti v bruto investicije v osnovna sredstva v eni panogi ali regiji, prejeto ceno pa je treba odšteti od bruto investicij v osnovna sredstva v drugi panogi ali regiji. Transakcijske stroške lastništva sredstev, kot so pravni stroški prodaje zemljišč in obstoječih zgradb, kupec šteje kot dodatne bruto investicije v osnovna sredstva, tudi če nekatere stroške plača prodajalec.
7.36. Bruto investicije v osnovna sredstva za živino v regiji je treba pripraviti v skladu z ESR 2010 (3.124 do 3.138) in 2.149 do 2.161 te priloge. Bruto investicije v osnovna sredstva za živino ustrezajo razliki med pridobitvijo živine čez leto (naravni prirast in nakupi zunaj regije, vključno z uvozom), vštevši pridobitve iz lastne proizvodnje, in odsvojitvijo živine (za zakol, prodajo v druge regije, vključno z izvozom, ali katero koli drugo končno uporabo). Ko so vse regije agregirane, je treba zagotoviti, da se medregionalni tokovi medsebojno izničijo (razen stroškov prenosa lastništva), tako da je vsota vseh regionalnih bruto investicij v osnovna sredstva enaka bruto investicijam v osnovna sredstva nacionalnih kmetijskih računov. Če se uporablja metoda od spodaj navzgor, se uporablja naslednje: prodaja živali kmetijskim gospodarstvom v drugih regijah predstavlja negativne bruto investicije v osnovna sredstva, medtem ko so nakupi iz drugih regij pozitivne bruto investicije v osnovna sredstva. Za izračun bruto investicij v osnovna sredstva za živino v regiji se lahko uporabi priporočena posredna metoda (prim. 2.156).
(b) Spremembe zalog
7.37. Zaloge vključujejo vsa sredstva, ki niso del stalnega kapitala in so v danem trenutku v začasni lasti proizvodnih enot. Obstajata dve vrsti zalog: zaloge kmetijskih vložkov in zaloge proizvodnje (prim. 2.171).
7.38. Pri živalih, ki so razvrščene kot zaloge, se pri izračunu sprememb zalog upošteva trgovina, ki zajema prodajo v druge regije in nakupe iz njih ter uvoz in izvoz.
C. RAZDELITVENE TRANSAKCIJE IN DRUGI TOKOVI
7.39. Praktične težave, ki se v nekaterih primerih pojavijo pri pridobivanju zanesljivih regionalnih informacij o razdelitvenih transakcijah, zlasti kadar enote opravljajo dejavnosti v več kot eni regiji ali kadar regija ni vedno jasno opredeljeno območje, na katerem se izvajajo določene dejavnosti, pojasnjujejo, zakaj ESR zajema regionalne račune kmetijske dejavnosti samo v zvezi z nekaterimi agregati: dodana vrednost, subvencije, davki, sredstva za zaposlene, najemnine in drugi dohodki, obresti in bruto investicije v osnovna sredstva.
1. Splošna pravila
7.40. Razdelitvene transakcije so zajete po obračunskem načelu, tj. v času, ko so ekonomska vrednost, dolgovani znesek ali terjatev ustvarjeni, se preoblikujejo ali prenehajo, in ne takrat, ko je plačilo dejansko izvedeno. To načelo zajemanja (ki temelji na pravicah in obveznostih) se uporablja za vse tokove, ne glede na to, ali so denarni, in ne glede na to, ali potekajo med enotami ali znotraj ene enote.
7.41. Kadar pa datuma pridobitve terjatve (dolga) ni mogoče natančno določiti, se lahko uporabi datum plačila ali drug sprejemljiv približek obračunskega načela (prim. 3.007).
2. Dodana vrednost
(a) Splošna pravila
7.42. Dodana vrednost je rezultat proizvodne dejavnosti gospodarstva ali ene od njegovih panog v danem obdobju in je izravnalna postavka v računu proizvodnje. Dodana vrednost je razlika med vrednostjo proizvodnje in vrednostjo vmesne potrošnje. Je ključna pri merjenju produktivnosti gospodarstva ali gospodarske panoge (prim. 3.013) oziroma regije ali gospodarske panoge znotraj regije.
(b) Vrednotenje dodane vrednosti
7.43. Dodana vrednost se lahko vnese bruto (bruto dodana vrednost v osnovnih cenah) ali neto (neto dodana vrednost v osnovnih cenah), tj. z vključeno potrošnjo stalnega kapitala ali brez nje. V skladu z metodo vrednotenja proizvodnje (osnovna cena) in vmesne potrošnje (kupčeve cene) se dodana vrednost meri po osnovnih cenah (prim. 3.013).
7.44. Uporaba osnovnih cen pomeni, da je treba davke na proizvode in subvencije na proizvode dodeliti določenemu blagu in storitvam, ki jih je nato treba razporediti med regije.
7.45. Strošek faktorjev se izračuna tako, da se od dodane vrednosti po osnovnih cenah odštejejo drugi davki na proizvodnjo, prištejejo pa druge subvencije na proizvodnjo. Neto dodana vrednost po strošku faktorjev predstavlja dohodek proizvodnih dejavnikov (prim. 3.014).
3. Potrošnja stalnega kapitala
7.46. Pri RERK se proizvodi in storitve, ki sestavljajo stalni kapital kmetijskega gospodarstva (kot so nasadi, ki večkrat dajejo pridelek, stroji in zgradbe, večje izboljšave zemljišč, programska oprema, stroški prenosa lastništva neproizvedenih sredstev), obrabijo in zastarajo kot proizvodna sredstva v proizvodnem procesu. Takšna obraba in zastarelost se merita kot potrošnja stalnega kapitala. Podobno kot pri ERK se potrošnja stalnega kapitala ne sme izračunati za živino v produktivni dobi.
4. Subvencije
7.47. Pri RERK se uporabljajo enaka pravila kot pri ERK: tokovi, ki so v ERK razvrščeni kot subvencije za poslovanje, se v RERK razvrstijo na enak način; podobno se obravnavajo tokovi v obliki kapitalskih transferjev.
5. Davki
7.48. Pri RERK se uporabljajo enaka pravila kot pri ERK: različne vrste davkov so v RERK razvrščene na enak način kot v ERK.
6. Sredstva za zaposlene
7.49. Pri proizvajalcih se sredstva za zaposlene razporedijo lokalnim EED, v katerih so osebe zaposlene. Kadar ti podatki niso na voljo, se sredstva za zaposlene razporedijo po drugi najboljši metodi, tj. na podlagi opravljenih ur. Če niso na voljo ne podatki o sredstvih za zaposlene ne podatki o opravljenih urah, se uporabi število zaposlenih po lokalnih EED (prim. ESR 2010, 13.42).
7. Neto poslovni presežek
7.50. Neto poslovni presežek se izračuna na podlagi neto dodane vrednosti po osnovnih cenah, tako da se odštejejo sredstva za zaposlene in drugi davki na proizvodnjo ter prištejejo druge subvencije na proizvodnjo.
8. Obresti, najemnine
7.51. Pri RERK se uporabljajo enaka pravila kot pri ERK: tokovi, ki so razvrščeni kot obresti, in najemnine v ERK se razvrstijo na enak način v RERK.
9. Podjetniški dohodek v kmetijstvu: splošna pravila za izračun
7.52. Neposredno plačljivi dohodek od lastnine, ki izhaja iz kmetijskih dejavnosti in nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti, tj. obresti, plačane na posojila, najeta v zvezi s temi dejavnostmi, vključno za nakup kmetijskih zemljišč, in najemnine, plačane lastnikom zemljišč, se odštejejo od poslovnega presežka (prim. 3.070 do 3.087).
D. KRATEK VPOGLED V IZVAJANJE
1. Uvod
7.53. Namen tega oddelka je izpostaviti nekatere vidike metodologije, zlasti izbiro kmetijskega gospodarstva in merjenje proizvodnje.
7.54. Kmetijsko gospodarstvo je referenčna enota za statistične raziskave kmetijstva na nacionalni in podnacionalni ravni. To je velika prednost za RERK, saj lahko vrednotenje proizvodnih količin temelji neposredno na statističnih sistemih za merjenje površin, pridelka, velikosti čred itd. Prednost izbire kmetijskega gospodarstva je tudi posledično večja doslednost računov. Proizvodnja in stroški se dejansko nanašajo na enake sklope enot, čeprav se metode ekstrapolacije po posameznih virih razlikujejo. Nazadnje se z izbiro kmetijskega gospodarstva skupaj s koncepti značilnih dejavnosti in enot izognemo potrebi po prilagoditvah, ki bi lahko bile sporne, kot v primeru vrtov in zasebne vzreje živine s strani nekmetovalcev. Ta konvencija olajšuje primerjavo med državami. Dejansko povezava s statističnimi podatki v fizičnih količinah – ki so ključnega pomena za kmetijstvo in zagotavljajo doslednost merjenja vknjižb, saj se tako omejijo prilagoditve ali popravki „izven statistike“ – očitno poenostavlja in izboljšuje izračune. Ti vidiki so skladni tudi s ciljem, ki določa, da ima pri RERK prednost pristop od spodaj navzgor.
2. Opredelitev regionalnega kmetijstva
7.55. Kmetijska dejavnost za vsako regijo zajema vsa kmetijska gospodarstva, katerih proizvodni dejavniki se nahajajo v regiji. To načelo, ki je skladno s konceptom rezidenčnosti proizvodnih enot, lahko povzroči nekaj težav: kmetijska statistika običajno določa lokacijo kmetijskih gospodarstev glede na njihov sedež in ne neposredno glede na lokacijo proizvodnih dejavnikov. Ti dve lokaciji nista vedno enaki, ta pojav pa bo verjetno še pogostejši, ko se bodo kmetijska gospodarstva povečala. Zato je treba pri izdelavi RERK nekatera kmetijska gospodarstva ponovno razvrstiti med regijami in jih v nekaterih primerih celo razdeliti. To se lahko v praksi izkaže kot težavno; v takšnem primeru je morda bolje, da se za kmetijska gospodarstva ohrani ista lokacija kot pri statističnih raziskavah. Vendar je ta predlog odvisen od dveh pogojev: prvič, metoda določitve lokacije mora biti enaka za vse regije v državi, in drugič, vse vknjižbe je treba vrednotiti na podlagi virov, ki uporabljajo enaka pravila za določitev lokacije kmetijskih gospodarstev.
3. Merjenje kmetijske proizvodnje
7.56. Kmetijska proizvodnja vključuje nekatere rastlinske pridelke, ki jih isto kmetijsko gospodarstvo ponovno uporabi v obliki vmesne potrošnje; to zadeva predvsem proizvode za živalsko krmo. Zlasti za poljščine se lahko regionalna proizvodnja pogosto določi na podlagi pospravljenih količin v vsaki regiji, ki se nato ovrednotijo s cenami. V tem primeru se vrednoti celotna proizvodnja, ne glede na to, ali je namenjena za trženje zunaj gospodarske panoge, prodajo drugim kmetijskim gospodarstvom ali pa jo bo uporabilo isto kmetijsko gospodarstvo. Proizvodnja vsake regije se torej pridobi neposredno, v skladu s konceptom, sprejetim pri ERK in RERK. Cene, po katerih se vrednoti proizvodnja, ki tvori potrošnjo znotraj enote, lahko temeljijo tudi na regionalnih podatkih, ki ustrezajo cenam, po katerih se proizvodnja trži. Vendar pa je pomanjkanje regionalnih podatkov o cenah splošna težava pri vrednotenju proizvodnje, in sicer tako (regionalne) proizvodnje, ki se trži, kot tudi proizvodnje, ki tvori potrošnjo znotraj enote. Zato pri RERK vrednotenje proizvodov, ki tvorijo potrošnjo znotraj enote, povzroča enake težave kot vrednotenje proizvodov, ki se tržijo. Vendar je stanje drugačno, kadar količin ni mogoče vrednotiti na regionalni ravni. V tem primeru je metoda od zgoraj navzdol, ki temelji na vrednotenjih na nacionalni ravni, običajno edina, ki se lahko uporabi ( 53 ).
7.57. Pri živalih se ne glede na to, ali so razvrščene kot zaloge ali kot stalni kapital, upoštevajo naslednji elementi:
7.58. V nekaterih primerih je lahko posredna metoda izračuna proizvodnje živali pretežka na regionalni ravni. V takih primerih je bolje, da se proizvodnja izračuna na podlagi modela, ki uporablja fizične podatke, nato pa se izvedejo prilagoditve vrednostim ERK.
4. Neločljive nekmetijske dopolnilne dejavnosti
7.59. Obstajajo različni načini vključevanja neločljivih nekmetijskih dopolnilnih dejavnosti v RERK, odvisno od vrste dejavnosti. Nekatere od teh dopolnilnih dejavnosti, kot je na primer predelava kmetijskih proizvodov, so močno skoncentrirane na regionalni ravni. V tem primeru lahko vrednotenja proizvodnje, tako na ravni količin kot na ravni cen, temeljijo na lokalnih statističnih podatkih. Za to proizvodnjo so vrednosti v ERK dejansko enake kot vrednosti v RERK. Drugi primeri pa so lahko težavnejši. Na primer za nekatere dejavnosti morda ni regionalnega vira, zlasti če niso že od samega začetka skoncentrirane v določenih regijah. Za druge dejavnosti se regionalni podatki zagotavljajo s statističnimi raziskavami ali informacijami iz mikroekonomskih računov (na primer iz mreže za zbiranje računovodskih podatkov s kmetijskih gospodarstev), vendar ni nobenega zagotovila, da so ti podatki regionalno reprezentativni. Poleg tega so podatki lahko stari, viri za zanesljivo posodabljanje pa niso na voljo. Včasih kvalitativni kazalniki na regionalni ravni niso na voljo. V vseh teh primerih so vrednosti ERK izhodišče za metode RERK. Pogosto je treba uporabiti metodo od zgoraj navzdol.
5. Vmesna potrošnja
7.60. Pri RERK vmesna potrošnja vključuje kmetijske proizvode, ki jih uporabljajo kmetijska gospodarstva, ne glede na to, ali z njimi neposredno trgujejo kmetovalci v isti regiji oziroma različnih regijah ali pa trgovanje poteka prek posrednikov, ki lahko postanejo lastniki proizvodov, preden se prodajo naprej. Poleg tega se nekateri kmetijski proizvodi iz potrošnje znotraj enote vpišejo tudi kot vmesna potrošnja, predvsem nekatere poljščine, ki se uporabljajo kot krma za živino. Nakup živali, tudi živali, ki so uvožene, se ne vpiše kot vmesna potrošnja.
7.61. Po prvi metodi izračuna vmesne potrošnje kmetijskih proizvodov na regionalni ravni se za vsak proizvod posebej izračuna razlika med proizvodnjo RERK in tistim delom proizvodnje, ki naj bi zapustil gospodarsko panogo ( 54 ). Vendar to ni popolnoma točna predstavitev vmesne potrošnje kmetijskih proizvodov v vsaki regiji; vključeni so sicer kmetijski proizvodi, namenjeni vmesni potrošnji kmetijskih gospodarstev v drugih regijah, niso pa vključeni kmetijski proizvodi, ki prihajajo s kmetijskih gospodarstev v drugih regijah. Vmesno potrošnjo je zato treba prilagoditi v skladu z vrednostmi ERK.
7.62. Možna je tudi druga računska metoda, pri kateri se kot vir informacij uporabi mreža za zbiranje računovodskih podatkov s kmetijskih gospodarstev. Ta vir omogoča vrednotenje vmesne potrošnje kmetijskih proizvodov, ne glede na to, ali izhajajo iz prodaje drugih kmetijskih gospodarstev ali iz drugih virov, kot je uvoz. Vendar proizvodi, ki jih isto kmetijsko gospodarstvo uporablja kot vmesno potrošnjo, v mreži za zbiranje računovodskih podatkov s kmetijskih gospodarstev niso zajeti na popolnoma enak način, zato so potrebni popravki. Zato je vmesno potrošnjo prav tako treba prilagoditi v skladu z vrednostmi ERK.
PRILOGA II
PROGRAM POŠILJANJA PODATKOV
Za vsako postavko proizvodnje (postavke 01 do 18, vključno s podpostavkami), se pošlje vrednost v osnovni ceni in tudi njene sestavne dele (vrednost v proizvajalčevih cenah, subvencije na proizvode in davke na proizvode).
Podatke za račun proizvodnje in za bruto investicije v osnovna sredstva se pošlje v tekočih cenah in cenah iz predhodnega leta.
Vse vrednosti se izrazijo v milijonih enot nacionalne valute. Vložek dela se izrazi v 1 000 letnih delovnih enotah.
Podatki za regionalne ekonomske račune za km etijstvo (RERK) se zagotovijo na ravni NUTS 2 in jih poslati izključno v tekočih cenah.
1. Račun proizvodnje
|
|
Prenos glede na referenčno leto n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Postavka |
Seznam spremenljivk |
November leto n (ocene ERK) |
Marec leto n+1 (ocene ERK) |
September leto n+1 (podatki ERK) |
September leto n+2 (podatki RERK) |
01 |
ŽITA (tudi seme) |
X |
X |
X |
X |
01.1 |
Pšenica in pira |
X |
X |
X |
X |
01.1/1 |
Navadna pšenica in pira |
— |
— |
X |
X |
01.1/2 |
Trda pšenica |
— |
— |
X |
X |
01.2 |
Rž in soržica |
X |
X |
X |
X |
01.3 |
Ječmen |
X |
X |
X |
X |
01.4 |
Oves in mešanice poletnih vrst žita |
X |
X |
X |
X |
01.5 |
Koruza za zrnje |
X |
X |
X |
X |
01.6 |
Riž |
X |
X |
X |
X |
01.7 |
Druga žita |
X |
X |
X |
X |
02 |
INDUSTRIJSKE RASTLINE |
X |
X |
X |
X |
02.1 |
Oljna semena in plodovi (vključno s semeni) |
X |
X |
X |
X |
02.1/1 |
Seme oljne ogrščice in repice |
— |
— |
X |
X |
02.1/2 |
Sončnica |
— |
— |
X |
X |
02.1/3 |
Soja |
— |
— |
X |
X |
02.1/4 |
Druge oljnice |
— |
— |
X |
X |
02.2 |
Stročnice (vključno s semenom) |
X |
X |
X |
X |
02.3 |
Surovi tobak |
X |
X |
X |
X |
02.4 |
Sladkorna pesa |
X |
X |
X |
X |
02.5 |
Druge industrijske rastline |
X |
X |
X |
X |
02.5/1 |
Rastline za vlakna |
— |
— |
X |
— |
02.5/2 |
Hmelj |
— |
— |
X |
— |
02.5/3 |
Druge industrijske rastline: drugo |
— |
— |
X |
— |
03 |
KRMNE RASTLINE |
X |
X |
X |
X |
03.1 |
Koruza za krmo |
— |
— |
X |
X |
03.2 |
Krmne korenovke (vključno s krmno peso) |
— |
— |
X |
X |
03.3 |
Druge krmne rastline |
— |
— |
X |
X |
04 |
ZELENJAVA IN HORTIKULTURNI PROIZVODI |
X |
X |
X |
X |
04.1 |
Sveža zelenjava |
X |
X |
X |
X |
04.1/1 |
Cvetača |
— |
— |
X |
— |
04.1/2 |
Paradižnik |
— |
— |
X |
— |
04.1/3 |
Druga sveža zelenjava |
— |
— |
X |
— |
04.2 |
Rastline in cvetje |
X |
X |
X |
X |
04.2/1 |
Sadike iz drevesnic |
— |
— |
X |
— |
04.2/2 |
Okrasne rastline in cvetje (vključno z božičnimi drevesci) |
— |
— |
X |
— |
04.2/3 |
Nasadi |
— |
— |
X |
— |
05 |
KROMPIR (vključno s semenskim) |
X |
X |
X |
X |
06 |
SADJE |
X |
X |
X |
X |
06.1 |
Sveže sadje |
X |
X |
X |
X |
06.1/1 |
Namizna jabolka |
— |
— |
X |
— |
06.1/2 |
Namizne hruške |
— |
— |
X |
— |
06.1/3 |
Breskve |
— |
— |
X |
— |
06.1/4 |
Drugo sveže sadje |
— |
— |
X |
— |
06.2 |
Citrusi |
X |
X |
X |
X |
06.2/1 |
Sladke pomaranče |
— |
— |
X |
— |
06.2/2 |
Mandarine |
— |
— |
X |
— |
06.2/3 |
Limone |
— |
— |
X |
— |
06.2/4 |
Drugi citrusi |
— |
— |
X |
— |
06.3 |
Tropsko sadje |
X |
X |
X |
X |
06.4 |
Grozdje |
X |
X |
X |
X |
06.4/1 |
Namizno grozdje |
— |
— |
X |
— |
06.4/2 |
Drugo grozdje |
— |
— |
X |
— |
06.5 |
Oljke |
X |
X |
X |
X |
06.5/1 |
Namizne oljke |
— |
— |
X |
— |
06.5/2 |
Druge oljke |
— |
— |
X |
— |
07 |
VINO |
X |
X |
X |
X |
07.1 |
Namizno vino |
— |
— |
X |
— |
07.2 |
Kakovostno vino |
— |
— |
X |
— |
08 |
OLJČNO OLJE |
X |
X |
X |
X |
09 |
DRUGI RASTLINSKI PRIDELKI |
X |
X |
X |
X |
09.1 |
Rastlinske surovine za pletarstvo |
— |
— |
X |
— |
09.2 |
Semena |
— |
— |
X |
— |
09.3 |
Drugi rastlinski pridelki: drugo |
— |
— |
X |
— |
10 |
RASTLINSKA PROIZVODNJA (01 DO 09) |
X |
X |
X |
X |
11 |
ŽIVALI |
X |
X |
X |
X |
11.1 |
Govedo |
X |
X |
X |
X |
11.2 |
Prašiči |
X |
X |
X |
X |
11.3 |
Enoprsti kopitarji |
X |
X |
X |
X |
11.4 |
Ovce in koze |
X |
X |
X |
X |
11.5 |
Perutnina |
X |
X |
X |
X |
11.6 |
Druge živali |
X |
X |
X |
X |
12 |
ŽIVALSKI PROIZVODI |
X |
X |
X |
X |
12.1 |
Mleko |
X |
X |
X |
X |
12.2 |
Jajca |
X |
X |
X |
X |
12.3 |
Drugi živalski proizvodi |
X |
X |
X |
X |
12.3/1 |
Surova volna |
— |
— |
X |
— |
12.3/2 |
Zapredki sviloprejk |
— |
— |
X |
— |
12.3/3 |
Drugi živalski proizvodi: drugo |
— |
— |
X |
— |
13 |
ŽIVINOREJA (11+12) |
X |
X |
X |
X |
14 |
PROIZVODNJA KMETIJSKIH PROIZVODOV (10+13) |
X |
X |
X |
X |
15 |
PROIZVODNJA KMETIJSKIH STORITEV |
X |
X |
X |
X |
15.1 |
Kmetijske storitve |
— |
— |
X |
— |
15.2 |
Zakup mlečne kvote |
— |
— |
X |
— |
16 |
KMETIJSKA PROIZVODNJA (14+15) |
X |
X |
X |
X |
17 |
NEKMETIJSKE DOPOLNILNE DEJAVNOSTI (NELOČLJIVE) |
X |
X |
X |
X |
17.1 |
Predelava kmetijskih pridelkov |
X |
X |
X |
X |
17.2 |
Druge neločljive dopolnilne dejavnosti (proizvodi in storitve) |
X |
X |
X |
X |
18 |
PROIZVODNJA KMETIJSKE DEJAVNOSTI (16+17) |
X |
X |
X |
X |
19 |
SKUPNA VMESNA POTROŠNJA |
X |
X |
X |
X |
19.01 |
Seme in sadike |
X |
X |
X |
X |
19.02 |
Energija; maziva |
X |
X |
X |
X |
19.02/1 |
— električna energija |
— |
— |
X |
— |
19.02/2 |
— plin |
— |
— |
X |
— |
19.02/3 |
— druga goriva |
— |
— |
X |
— |
19.02/4 |
— drugo |
— |
— |
X |
— |
19.03 |
Gnojila in sredstva za izboljšanje tal |
X |
X |
X |
X |
19.04 |
Fitofarmacevtska sredstva in pesticidi |
X |
X |
X |
X |
19.05 |
Veterinarski stroški |
X |
X |
X |
X |
19.06 |
Živalska krma |
X |
X |
X |
X |
19.06/1 |
— krma, kupljena od drugih kmetijskih gospodarstev |
X |
X |
X |
X |
19.06/2 |
— krma, kupljena izven kmetijske dejavnosti |
X |
X |
X |
X |
19.06/3 |
— krma, pridelana in porabljena na istem kmetijskem gospodarstvu |
X |
X |
X |
X |
19.07 |
Vzdrževanje strojev in opreme |
X |
X |
X |
X |
19.08 |
Vzdrževanje stavb |
X |
X |
X |
X |
19.09 |
Kmetijske storitve |
X |
X |
X |
X |
19.10 |
Posredno merjene storitve finančnega posredništva (PMSFP) |
X |
X |
X |
X |
19.11 |
Drugo blago in storitve |
X |
X |
X |
X |
20 |
BRUTO DODANA VREDNOST V OSNOVNIH CENAH (18–19) |
X |
X |
X |
X |
21 |
POTROŠNJA STALNEGA KAPITALA |
X |
X |
X |
X |
21.1 |
Oprema |
— |
— |
X |
— |
21.2 |
Stavbe |
— |
— |
X |
— |
21.3 |
Nasadi |
— |
— |
X |
— |
21.4 |
Drugo |
— |
— |
X |
— |
22 |
NETO DODANA VREDNOST V OSNOVNIH CENAH (20–21) |
X |
X |
X |
X |
2. Račun ustvarjanja dohodka
|
|
Prenos glede na referenčno leto n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Postavka |
Seznam spremenljivk |
November leto n (ocene ERK) |
Marec leto n+1 (ocene ERK) |
September leto n+1 (podatki ERK) |
September leto n+2 (podatki RERK) |
23 |
SREDSTVA ZA ZAPOSLENE |
X |
X |
X |
X |
24 |
DRUGI DAVKI NA PROIZVODNJO |
X |
X |
X |
X |
25 |
DRUGE SUBVENCIJE NA PROIZVODNJO |
X |
X |
X |
X |
26 |
FAKTORSKI DOHODEK (22–24+25) |
X |
X |
X |
X |
27 |
POSLOVNI PRESEŽEK / RAZNOVRSTNI DOHODEK (22–23–24+25) |
X |
X |
X |
X |
3. Račun podjetniškega dohodka
|
|
Prenos glede na referenčno leto n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Postavka |
Seznam spremenljivk |
November leto n (ocene ERK) |
Marec leto n+1 (ocene ERK) |
September leto n+1 (podatki ERK) |
September leto n+2 (podatki RERK) |
28 |
PLAČLJIVE NAJEMNINE IN DRUGE BREMENITVE, KI IZHAJAJO IZ NAJEMA NEPREMIČNIN |
X |
X |
X |
X |
29 |
ODHODKI ZA OBRESTI |
X |
X |
X |
X |
30 |
PRIHODKI IZ OBRESTI |
X |
X |
X |
X |
31 |
PODJETNIŠKI DOHODEK (27–28–29+30) |
X |
X |
X |
X |
4. Elementi računa kapitala
|
|
Prenos glede na referenčno leto n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Postavka |
Seznam spremenljivk |
November leto n (ocene ERK) |
Marec leto n+1 (ocene ERK) |
September leto n+1 (podatki ERK) |
September leto n+2 (podatki RERK) |
32 |
BRUTO INVESTICIJE V OSNOVNA SREDSTVA, KMETIJSKI PROIZVODI |
— |
— |
X |
X |
32.1 |
Bruto investicije v osnovna sredstva – nasadi |
— |
— |
X |
— |
32.2 |
Bruto investicije v osnovna sredstva – živali |
— |
— |
X |
— |
33 |
BRUTO INVESTICIJE V OSNOVNA SREDSTVA, NEKMETIJSKI PROIZVODI |
— |
— |
X |
X |
33.1 |
Bruto investicije v osnovna sredstva – stroji in oprema |
— |
— |
X |
— |
33.2 |
Bruto investicije v osnovna sredstva – stavbe |
— |
— |
X |
— |
33.3 |
Druge bruto investicije v osnovna sredstva |
— |
— |
X |
— |
34 |
BRUTO INVESTICIJE V OSNOVNA SREDSTVA (BREZ ODBITNEGA DDV) (32+33) |
— |
— |
X |
X |
35 |
NETO INVESTICIJE V OSNOVNA SREDSTVA (BREZ ODBITNEGA DDV) (34–21) |
— |
— |
X |
X |
36 |
SPREMEMBE ZALOG |
— |
— |
X |
X |
37 |
KAPITALSKI TRANSFERJI |
— |
— |
X |
X |
37.1 |
Investicijske podpore |
— |
— |
X |
— |
37.2 |
Drugi kapitalski transferji |
— |
— |
X |
— |
5. Vložek dela v kmetijstvu
|
|
Prenos glede na referenčno leto n |
||
a |
b |
c |
||
Postavka |
Seznam spremenljivk |
November leto n (ocene ERK) |
Marec leto n+1 (ocene ERK) |
September leto n+1 (podatki ERK) |
38 |
SKUPNI VLOŽEK DELA V KMETIJSTVU |
X |
X |
X |
38.1 |
Neplačani vložek dela v kmetijstvu |
X |
X |
X |
38.2 |
Plačani vložek dela v kmetijstvu |
X |
X |
X |
( 1 ) Uredba (ES) št. 223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. Marca 2009 o evropski statistiki ter razveljavitvi Uredbe (ES, Euratom) št. 1101/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o prenosu zaupnih podatkov na Statistični urad Evropskih skupnosti, Uredbe Sveta (ES) št. 322/97 o statističnih podatkih Skupnosti in Sklepa Sveta 89/382/EGS, Euratom, o ustanovitvi Odbora za statistične programe Evropskih skupnosti (UL L 87, 31.3.2009, str. 164).
( 2 ) Uredba (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o oblikovanju skupne klasifikacije statističnih teritorialnih enot (nuts) (UL L 154, 21.6.2003, str. 1).
( 3 ) Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Unije (UL L 264, 25.9.2006, str. 13).
( 4 ) Evropski sistem nacionalnih in regionalnih računov – ESR 2010, Luxembourg 2013.
►M6 ( 5 ) Sistem nacionalnih računov 2008. Skupna objava Združenih narodov, Evropske komisije, Mednarodnega denarnega sklada, OECD in Svetovne banke. ◄
( 6 ) Poudariti je treba, da je za analize proizvodnega procesa, ne glede na to, da ESR daje prednost lokalnim EED, najustreznejša enota homogene proizvodnje (EHP). Ta enota se uporablja za analizo vložkov in proizvodnje, saj se natančno ujema z vrsto dejavnosti. Institucionalne enote so tako razdeljene na toliko EHP, kolikor je dejavnosti (razen pomožnih). Z razvrščanjem teh EHP je možno razčleniti gospodarstvo na „čiste“ (homogene) panoge. EHP praviloma ni mogoče opazovati neposredno. Zato računi homogenih panog ne morejo biti izračunani na osnovi skupin EHP. ESR opisuje metodo za izračun teh računov. To zajema pripisovanje dopolnilne proizvodnje in ustreznih stroškov panožnih dejavnosti ustreznim homogenim panogam (ESR 2010, 2.153 do 2.156, 9.52 do 9.63).
( 7 ) To so majhne enote, ki proizvajajo za lastno potrošnjo in ne za prodajo, kmetijske dejavnosti pa izvajajo, ne da bi bile pri tem gospodarsko odvisne od njih.
( 8 ) Poudariti pa je treba, da za nekatere dopolnilne dejavnosti vedno velja, da so ločene od kmetijske dejavnosti, na primer oddajanje stavb ali stanovanj v najem.
( 9 ) ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ : Mednarodna standardna klasifikacija industrijskih dejavnosti Združenih narodov.
( 10 ) Glej tudi „Pojasnjevalne opombe“ Eurostat: NACE Rev. 2, Statistična klasifikacija ekonomskih dejavnosti v Evropski skupnosti, Tema 2, Serija E, Luxembourg 2007.
( 11 ) Od splošnega pravila se odstopa zato, ker se v teh posebnih primerih velika količina semen pridobi z navadni spravljanjem pridelka ustreznega žita, oljnice, stročnice ali krompirja, medtem ko se v drugih primerih semena pridelujejo na specializiranih gospodarstvih.
( 12 ) Glej „Uvodne smernice“ k NACE Rev. 2: Statistična klasifikacija gospodarskih dejavnosti v Evropski skupnosti, Tema 2, Serija E, Luxembourg 2007.
( 13 ) Stranski proizvod je proizvod, ki je tehnično povezan s proizvodnjo drugih proizvodov. Lahko je specializiran, kadar je povezan z drugimi proizvodi iste skupine, vendar je njegova proizvodnja vezana izključno na to skupino, ali navaden, kadar je povezan z drugimi proizvodi, vendar njegova proizvodnja ni značilna le za eno skupino.
( 14 ) Oprema in stroji so last zadruge, za razliko od strojnih združenj, ki so večinoma last posameznih gospodarstev.
( 15 ) Prim. 2.029 do 2.031 za čas, ko se zajamejo zaloge.
►M6 ( 16 ) FAO (1996) Sistem ekonomskih računov za prehrano in kmetijstvo, Združeni narodi, Rim. ◄
( 17 ) Proizvodnja teh živali se izračuna tako, da se dodajo osnovna sredstva, proizvedena za lastne potrebe (= vnos brez odtujitve sredstev), in prodaja (= odtujitve).
( 18 ) Pri vrednotenju trgovine se stroški, nastali s prenosom lastništva (trgovske marže in prevozni stroški), vključijo v vrednost pridobitve. Pri trgovini med rezidenčnimi gospodarstvi se prodaja in pridobitve medsebojno izravnajo, razen v zvezi s stroški prenosa, ki se obravnavajo pri izračunavanju proizvodnje kot „negativna prodaja“.
( 19 ) Enako se obravnavajo tudi drugi kmetijski proizvodi, ki imajo značaj zalog.
( 20 ) Tako je navadno v primeru, če delodajalec s temi izdatki proizvodnjo spodbuja in v nekaterih primerih omogoča.
( 21 ) Leasing se razlikuje od preprostega najema v tem, da se tveganja in prednosti lastništva pri leasingu prenesejo dejansko, pravno pa ne, od najemodajalca na najemojemalca (uporabnika sredstva). ESR upošteva gospodarske razmere leasinga tako, da za zajemanje upošteva, da najemodajalec zagotovi posojilo najemojemalcu, ki slednjemu omogoča nakup trajnega blaga in to, da dejansko postane lastnik. Leasing se zato obravnava kot posebna oblika investicijskega financiranja.
( 22 ) Neposredna posledica te metode je, da bi bilo treba stroške, povezane s trgovino z živinskimi „osnovnimi sredstvi“ med enotami, zajemati pod bruto investicije v osnovna sredstva kupca.
( 23 ) V tem primeru sodi dejavnost sekanja nasada in odtujitve lesa pod gozdarsko dejavnost.
( 24 ) Treba je opomniti, da stroški izkrčevanja, ki jih lahko zaračuna podjetje, ki opravlja izkrčitev, predstavljajo vmesno potrošnjo storitve.
( 25 ) Obravnava izločitve živali v zakol (ki ga opravijo klavnice ali kmet, vključno z vso prodajo nekmetijskim enotam za ekonomsko rabo razen zakola) kot odsvojitev osnovnih sredstev predstavlja poenostavitev obračunskega postopka za zajemanje odsvojitev osnovnih sredstev, katerih ekonomska raba se je spremenila. Živina kot „osnovno sredstvo“ je dejansko pretvorjena v zaloge z zajemanjem toka, imenovanega „druge spremembe obsega“ (prim. 2.136), vpisanega v račun „drugih sprememb obsega sredstev“. Prodaja se samo v obliki zalog, pri čemer prodaja predstavlja umik iz zalog in ne odsvojitev sredstev.
( 26 ) Če gre za prodajo in nakup, ki sta potekala v istem obračunskem obdobju. Sicer se zajema odsvojitev (za obdobje, v katerem je prišlo do odtujitve) in pridobitev (za obdobje, v katerem je prišlo do nakupa).
( 27 ) V ključno z zakoli za lastno končno porabo ali plačilom v naravi.
( 28 ) V skladu s SNR 2008 (10.94) za razliko od ESR 2010 (3.140) bi bilo treba za živino računati potrošnjo stalnega kapitala.
( 29 ) SNR 93 (6.185) za razliko od ►M6 ESR 2010 ◄ (6.03) pravi, da bi bilo treba za živino računati potrošnjo stalnega kapitala.
( 30 ) Lahko se uporablja katera koli druga metoda, ki privede do enakovrednih rezultatov.
( 31 ) Ta odbitek ustreza teoretičnemu primeru, v katerem se uvozu živine v produktivni dobi zajame kot bruto investicije v osnovna sredstva. V praksi se vsa živina, ki se uvozi v kmetijski dejavnosti, obravnava kot spremembe zalog (prim. 2.205).
( 32 ) Druge spremembe obsega se ponavadi razumejo kot zaloga uničenega blaga ob nastopu izrednih dogodkov (npr. naravne nesreče). Tekoče izgube so vključene v črpanja iz zalog.
( 33 ) Uporablja se razčlenitev proizvodnje na prodajo (in druge uporabe) in spremembe zalog.
( 34 ) Podoben rezultat se lahko doseže z zajemanjem odtujitve vsake pol leta in z izračunom proizvodnje referenčnega leta n tako, da se seštejeta prodaja drugega polletja leta n in prvega polletja leta n+1.
( 35 ) Ta kategorija ne sme vključevati plačil, opravljenih predvsem v interesu delodajalca. Ta plačila so del vmesne potrošnje (prim. 2.108(e)).
( 36 ) Ustrezajo zlasti plačam, ki jih delodajalci še naprej začasno izplačujejo svojim zaposlenim ob bolezni, porodniškem dopustu, poškodbi pri delu, nezmožnosti za delo ali presežku delovne sile, če je zadevne zneske mogoče opredeliti ločeno.
( 37 ) Namestitvene storitve se obravnavajo kot ločljiva nekmetijska dejavnost, zaradi česar se pojavljajo samo kot sredstva za zaposlene in v obliki odbitka od poslovnega presežka kmetijske dejavnosti. Če bi bile neločljivo povezana nekmetijska dejavnost, bi bile zajete kot del proizvodnje in v obliki sredstev za zaposlene.
( 38 ) Ustrezajo zlasti plačam, ki jih delodajalci še naprej začasno izplačujejo svojim zaposlenim ob bolezni, porodniškem dopustu, poškodbi pri delu, nezmožnosti za delo ali presežku delovne sile, če je zadevne zneske mogoče opredeliti ločeno.
( 39 ) Promet je najpomembnejša obdavčljiva postavka. Vse države članice EU pobirajo prometni davek v obliki DDV. Stopnje tega davka se razlikujejo po posameznih državah članicah, pa tudi znotraj posameznih držav članic. Na splošno veljajo za kmetijske proizvode davčne stopnje, ki so nižje od običajne stopnje.
( 40 ) Subvencije na kmetijske proizvode, plačane kmetijskim proizvajalcem, vključujejo vse subvencije v obliki neposrednih plačil kmetom za izpad dohodka zaradi manjšega obsega proizvodnje (se pravi v primerih, ko država proizvajalcem kmetijskih proizvodov plača razliko med povprečnimi tržnimi cenami in zajamčenimi cenami kmetijskih proizvodov).
( 41 ) Ta odstotek se lahko razlikuje glede na vrsto proizvoda in način distribucije.
►M6 ( 42 ) Kadar pa ima podpora dvojni namen financiranja odplačila glavnice dolga in plačila obresti nanj in kadar je ni možno razdeliti med oba elementa, se celotna podpora obravnava kot investicijska podpora. ◄
►M6 ( 43 ) Prejete obresti ustrezajo „drugim terjatvam“ (F.8) v finančnem računu. ◄
( 44 ) Kadar pa ima podpora dvojni namen financiranja odplačila glavnice dolga in plačila obresti nanj in kadar je ni možno razdeliti med oba elementa, se celotna podpora obravnava kot investicijska podpora.
►M6 ( 44 ) Poudariti je treba, da je za analize proizvodnega procesa, ne glede na to, da ESR daje prednost lokalnim EED, najustreznejša enota homogene proizvodnje (EHP). Ta enota se uporablja za analizo vložkov in proizvodnje, saj se natančno ujema z vrsto dejavnosti. Institucionalne enote so tako razdeljene na toliko EHP, kolikor je dejavnosti (razen pomožnih). Z razvrščanjem teh EHP je možno razčleniti gospodarstvo na „čiste“ (homogene) panoge. EHP praviloma ni mogoče opazovati neposredno. Zato računi homogenih panog ne morejo biti izračunani na osnovi skupin EHP. ESR opisuje metodo za izračun teh računov. To zajema pripisovanje dopolnilne proizvodnje in ustreznih stroškov panožnih dejavnosti ustreznim homogenim panogam (ESR 2010, 2.153 do 2.156, 9.52 do 9.63). ◄
( 45 ) Prejete najemnine za ERK niso pomembne zaradi uporabe koncepta kmetijske dejavnosti (prim. 1.44).
( 46 ) ►M6 ESR 2010 ◄ predlaga, da se celoten znesek obravnava kot najemnina od zemljišč, kadar se domneva, da je vrednost zemljišča večja od vrednosti stavb, v nasprotnem primeru pa kot najemnina od stavb.
( 47 ) Skupaj z rezervacijami za izgube osnovnih sredstev v primeru slučajnih škod, zoper katere jih je mogoče zavarovati. Vrednost teh rezervacij, ki se zajame, je vrednost neto premij, plačanih za zavarovana osnovna sredstva.
►M6 ( 48 ) To ne izključuje možnosti, da bi se sestavljavci podatkov v nekaterih okoliščinah odločili za odpravo razlik zaradi izboljšanja splošne usklajenosti podatkov. ◄
( 49 ) Uredba (ES) št. 1059/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o oblikovanju skupne klasifikacije statističnih teritorialnih enot (nuts) (UL L 154, 21.6.2003, str. 1).
( 50 ) Če gre za prodaje in nakupe, ki so potekali v istem proračunskem obdobju.
( 51 ) Nakup živali se nikoli ne zajame kot vmesna potrošnja (v osnovi gre za pridobitev nedokončane proizvodnje, prim. 2.067) in proizvodnja živali se lahko izračuna le posredno, na podlagi prodaj, bruto investicij v osnovna sredstva in sprememb zalog.
( 52 ) V skladu z uporabljeno metodo je treba potrošnjo znotraj enote prilagoditi vrednostim ERK.
( 53 ) Uvoženi kmetijski proizvodi (razen živali) so izključeni.