This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013PC0161
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL amending Council Regulation (EC) No 207/2009 on the Community trade mark
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti
/* COM/2013/0161 final - 2013/0088 (COD) */
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o blagovni znamki Skupnosti /* COM/2013/0161 final - 2013/0088 (COD) */
OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. OZADJE PREDLOGA 1.1. Splošno ozadje in razlogi za
predlog Zakonodaja držav članic v zvezi z blagovnimi
znamkami je bila delno usklajena z Direktivo Sveta 89/104/EGS z dne 21.
decembra 1988, ki je bila kodificirana kot Direktiva 2008/95/ES (v nadaljnjem
besedilu: Direktiva). Poleg nacionalnih sistemov blagovnih znamk in v povezavi
z njimi je Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki
Skupnosti, ki je bila kodificirana kot Uredba (ES) št. 207/2009 (v
nadaljnjem besedilu: Uredba), vzpostavila samostojni sistem za registracijo
enotnih pravic, ki imajo enak učinek po vsej EU. V zvezi s tem je bi
ustanovljen Urad za usklajevanje na notranjem trgu (UUNT), ki je pristojen za
registracijo in upravljanje blagovnih znamk Skupnosti. Blagovna znamka razlikuje blago in storitve
med podjetji. Je znamka, s katero lahko podjetje pritegne in ohranja zvestobo
strank ter ustvarja vrednost in rast. Znamka v tem primeru služi kot gonilo
inovacij: potreba po njeni ohranitvi spodbuja naložbe v raziskave in razvoj,
kar nato vodi v stalen proces izboljšav in razvoja izdelka. Ta dinamični proces
tudi ugodno vpliva na zaposlovanje. V vse bolj konkurenčnem okolju se je stalno
povečeval ne le pomen blagovnih znamk za tržni uspeh, temveč tudi njihova tržna
vrednost in njihovo število. Leta 2012 je bilo vloženih rekordno število prijav
blagovne znamke Skupnosti (prek 107 900 v primerjavi z 98 217 leta 2010
in v primerjavi z 49 503 deset let pred tem). UUNT je med letom 2011
prejel tudi milijonto prijavo od začetka delovanja leta 1996. Ta razvoj so
spremljala vse večja pričakovanja zainteresiranih strani glede bolj
racionaliziranih in visoko kakovostnih sistemov registracije blagovnih znamk,
ki so skladnejši, javno dostopni in tehnološko posodobljeni. Leta 2007 je Svet[1] pri obravnavi vprašanja
finančnih perspektiv UUNT poudaril, da je bila ustanovitev UUNT zelo uspešna in
je znatno prispevala h krepitvi konkurenčnosti EU. Izpostavil je, da je bil
sistem blagovne znamke Skupnosti oblikovan vzporedno z nacionalnimi sistemi
blagovnih znamk, ki so jih še vedno potrebovala tista podjetja, ki svojih
blagovnih znamk niso želela zaščititi na ravni EU. Svet je nadalje poudaril
pomen dopolnilnega dela nacionalnih uradov za blagovne znamke, UUNT pa pozval k
razširitvi sodelovanja z njimi, in sicer zaradi splošnega delovanja sistema
blagovne znamke Skupnosti. Nazadnje je ugotovil, da je od uvedbe blagovne
znamke Skupnosti minilo več kot desetletje, in poudaril potrebo po celoviti
oceni delovanja sistema blagovne znamke Skupnosti. Komisijo je pozval, naj
začne pripravljati ustrezne študije, zlasti z namenom krepitve in razširitve
obstoječih instrumentov sodelovanja UUNT in nacionalnih uradov za blagovne
znamke. V Aktu za mala podjetja[2] z leta 2008 se je Komisija
zavezala, da bo spodbujala boljši dostop MSP do sistema blagovne znamke
Skupnosti. Poleg tega je sporočilo iz leta 2008 o strategiji pravic
industrijske lastnine za Evropo[3]
poudarilo zavezo Komisije, da bo uspešno in učinkovito zaščitila blagovne
znamke ter uvedla sistem blagovne znamke visoke kakovosti. Svet je sklenil, da
je čas za splošno vrednotenje, ki bi lahko bilo podlaga za prihodnji pregled
sistema blagovne znamke v Evropi, in nadaljnje izboljšanje sodelovanja UUNT in
nacionalnih uradov. Leta 2010 se je Komisija v sporočilu o vodilni pobudi iz
strategije Evropa 2020 Unija inovacij zavezala za posodobitev okvira blagovnih
znamk, da se izboljšajo okvirni pogoji za inovativnost podjetij[4]. Nazadnje je Komisija v svoji
strategiji na področju pravic intelektualne lastnine za Evropo[5] iz leta 2011 napovedala pregled
sistema blagovne znamke v Evropi z namenom njegove posodobitve tako na ravni EU
kot na nacionalni ravni, da bo na splošno postal učinkovitejši, uspešnejši in
doslednejši. 1.2. Namen predloga V svežnju je glavni skupni cilj te pobude in
vzporednega predloga za prenovitev direktive spodbujanje inovacij in
gospodarske rasti tako, da bodo sistemi registracije blagovnih znamk v EU
postali dostopnejši in učinkovitejši za podjetja, kar zadeva nižje stroške in
manj zapletenosti ter večjo hitrost, predvidljivost in pravno varnost. Te
prilagoditve so tesno povezane s prizadevanji za zagotovitev soobstoja in
dopolnjevanja sistema blagovne znamke Unije in nacionalnih sistemov blagovnih
znamk. Kar zadeva to pobudo za revizijo Uredbe,
Komisija ne predlaga novega sistema, temveč le dobro usmerjeno posodobitev
obstoječih določb z naslednjimi glavnimi cilji: ·
prilagoditev terminologije Lizbonski pogodbi in
določbam o skupnem pristopu o decentraliziranih agencijah (glej oddelek 5.1); ·
poenostavitev postopkov za prijavo in registracijo
evropske blagovne znamke (glej oddelek 5.2); ·
povečanje pravne varnosti s pojasnitvijo določb in
odpravo dvoumnosti (glej oddelek 5.3); ·
vzpostavitev ustreznega okvira za sodelovanje UUNT
in nacionalnih uradov za spodbujanje približevanja praks in razvoj skupnih
orodij (glej oddelek 5.4); ·
uskladitev okvira s členom 290 Pogodbe o delovanju
Evropske unije (PDEU) (glej oddelek 5.5). 2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI
STRANMI IN OCENE UČINKA 2.1. Javno posvetovanje Ta pobuda temelji na vrednotenju načina
delovanja sistema blagovne znamke v Evropi kot celote ter obsežnih
posvetovanjih z vsemi glavnimi vključenimi zainteresiranimi stranmi. Glavni del vrednotenja je bila študija, ki jo
je inštitut za intelektualno lastnino in konkurenčno pravo Max Planck izvedel v
imenu Komisije. Študija je bila izvedena med novembrom 2009 in februarjem 2011[6]. Poleg strokovne analize je
študija zajemala posvetovanja z različnimi zainteresiranimi stranmi. Vključevala
je raziskavo med uporabniki sistema blagovne znamke Skupnosti, prispevke
organizacij, ki zastopajo uporabnike blagovnih znamk na nacionalni, evropski in
mednarodni ravni, ter zaslišanje, ki je potekalo junija 2010 in vključuje te
organizacije. Nazadnje, inštitut se je posvetoval z nacionalnimi uradi vseh
držav članic in UUNT. Končno poročilo ugotavlja, da je podlaga
evropskega sistema blagovne znamke trdna. Zlasti postopki, ki jih izvaja UUNT,
na splošno izpolnjujejo poslovne potrebe in pričakovanja. Obstajalo je
nadaljnje soglasje, da je soobstoj blagovne znamke Skupnosti in nacionalnih
blagovnih znamk osnovna pravica ter potreba za učinkovito delovanje sistema
blagovne znamke, ki izpolnjuje zahteve podjetij različnih velikosti ter trgov
in geografske potrebe. Poročilo pa je kljub temu ugotovilo, da je potrebno
nadaljnje približevanje predpisov o blagovnih znamkah in praks v EU. Potrdilo
je, da številni vidiki sedanjega sistema blagovne znamke Skupnosti delujejo
dobro, in podalo veliko predlogov za izboljšave. Opredelilo je posebna
področja, na katerih lahko UUNT in nacionalni uradi okrepijo svoje sodelovanje. Svet je v odziv na vmesne rezultate študije 25.
maja 2010 sprejel sklepe[7].
Ti so potrdili sporazum, ki sta ga septembra 2008 sprejela organa vodenja UUNT
(upravni in proračunski odbor) o vrsti proračunskih ukrepov za boljšo
uravnoteženost proračuna UUNT v prihodnosti. Svet se je strinjal, da so ti
proračunski ukrepi tudi prispevali k posodobitvi, poenostavitvi, uskladitvi in
okrepitvi sistema blagovne znamke v Evropi kot celoti. Komisijo je pozval, da v
revizijo vključi uvedbo posebne določbe za opredelitev okvira za sodelovanje
UUNT in nacionalnih uradov. S tem bi se izrecno poudarilo, da bi si morali vsi
uradi za blagovne znamke v EU prizadevati za uskladitev praks in da bi moral
UUNT zato ta prizadevanja olajšati. Pozval je tudi k oblikovanju pravne podlage
za dodelitev nacionalnim uradom zneska v višini 50 % pristojbin UUNT za
podaljšanje , ki bi se uporabil za zaščito, spodbujanje in/ali uveljavljanje
blagovne znamke. Po zaključku študije so službe Komisije 26. maja 2011
sklicale zaslišanje združenj uporabnikov. Rezultati so potrdili predhodno
analizo Komisije in jo pomagali oblikovati. 2.2. Ocena učinka Ocena učinka je pokazala glavno težavo, ki jo
mora revidirana Uredba obravnavati: nizko stopnjo sodelovanja uradov za
blagovne znamke v Evropi. Kakor je pojasnjeno v oceni učinka, je veliko povezav
med sistemom blagovne znamke Skupnosti in sistemi nacionalnih blagovnih znamk z
neposrednimi posledicami za uporabnike blagovnih znamk in uradi za
intelektualno lastnino. Te zahtevajo določeno stopnjo dopolnjevanja obeh
sistemov. Za doseganje in zagotavljanje tega bi morali UUNT in nacionalnimi
uradi tesno sodelovati. Uspešno in učinkovito sodelovanje uradov za
blagovne znamke v Evropi trenutno resno omejuje več ovir: ·
pomanjkanje jasne pravne podlage za sodelovanje na
področju zakonodaje EU o blagovnih znamkah, ·
pomanjkanje tehničnih zmogljivosti v nacionalnih
uradih, ·
pomanjkanje trajnostnega financiranja v srednje- do
dolgoročnem obdobju. Za rešitev teh težav in doseganje treh
ustreznih ciljev so bile obravnavane naslednje možnosti: 1. Zagotavljanje ustrezne pravne
podlage za sodelovanje: (a)
možnost 1: nobena posebna pravna podlaga za
sodelovanje uradov za intelektualno lastnino v Evropi; (b)
možnost 2: pravna podlaga, na podlagi katere bi
lahko nacionalni uradi in UUNT medsebojno sodelovali (neobvezno sodelovanje); (c)
možnost 3: pravna podlaga, na podlagi katere bi
morali nacionalni uradi in UUNT medsebojno sodelovati (obvezno sodelovanje); 2. Krepitev tehničnih
zmogljivosti v nacionalnih uradih: (a)
možnost 1: vsak urad pridobi in razvije zahtevane
zmogljivosti ter orodja; (b)
možnost 2: neobvezen dostop do orodij: zahtevane
zmogljivosti in orodja so uradom za industrijsko lastnino na voljo v okviru
prostovoljnega sodelovanja; (c)
možnost 3: obvezen dostop do orodij: zahtevane
zmogljivosti so na voljo v okviru obveznega sodelovanja. Ta možnost se prekriva
z možnostjo 3 zgoraj, kar zadeva ustrezno zakonsko podlago, in možnostjo 3
spodaj, kar zadeva dolgoročno financiranje dejavnosti sodelovanja. 3. Zagotavljanje dolgoročnega
financiranja dejavnosti sodelovanja: (a)
možnost 1: financiranje iz držav članic; (b)
možnost 2: financiranje iz proračuna EU; (c)
možnost 3: financiranje iz proračuna UUNT. Na podlagi ocene učinka je bilo ugotovljeno,
da bi bila možnost 3 v vseh primerih sorazmerna in najbolj primerna za
uresničitev zastavljenih ciljev. 3. PRAVNA PODLAGA IN NAČELO SUBSIDIARNOSTI V okviru vzpostavitve in delovanja notranjega
trga, člen 118(1) PDEU določa uvedbo evropskih pravic intelektualne lastnine za
zagotovitev enotnega varstva teh pravic po vsej EU, vključno z vzpostavitvijo
centralizirane ureditve na ravni Unije glede potrjevanja, usklajevanja in
nadzora. Blagovna znamka Skupnosti je samostojen naziv
intelektualne lastnine EU, uveden z Uredbo EU. Analiza, izvedena v okviru
ocene učinka, je pokazala, da je dele Uredbe treba spremeniti za izboljšanje in
racionalizacijo sistema blagovne znamke Skupnosti. Samo zakonodajalec EU ima
pristojnost za izvedbo potrebnih sprememb. 4. PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog ne bo vplival na proračun Evropske
unije in mu zato ni priložen finančni izkaz, zahtevan v členu 31 finančne
uredbe (Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 25.
oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije
in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002). 5. PODROBNA OBRAZLOŽITEV PREDLOGA Predlagane spremembe Uredbe so predstavljene v
skladu s cilji iz oddelka 1.2 zgoraj. 5.1. Prilagoditev terminologije in
skupni pristop o decentraliziranih agencijah Unije Zaradi začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe
se terminologija iz Uredbe posodobi. To pomeni spremembo izraza „blagovna
znamka Skupnosti“ v „evropska blagovna znamka“. Obstaja več ukrepov za izboljšanje upravljanja
in učinkovitosti obstoječih agencij in agencij, ki jih je treba še vzpostaviti,
v skupnem pristopu o decentraliziranih agencijah, ki so ga Evropski parlament,
Svet in Komisija sprejeli julija 2012. Uredbo je treba prilagoditi, da bo
upoštevala skupni pristop v zvezi z določbami o UUNT. V zvezi z imenom agencije
je predlagano, da se preimenuje v „Agencijo za blagovne znamke in modele
Evropske unije“ (v nadaljnjem besedilu: Agencija), da bi se izboljšale naloge
njenega upravnega odbora, uskladili postopki za izbiro višjih uradnikov in
zagotovili letni ter večletni načrti dela ter redna vrednotenja. 5.2. Poenostavitev postopkov – Vložitev prijav (člen 25) Nacionalnimi uradi danes le redko prejmejo
prijave evropske blagovne znamke. Skoraj vse prijave (96,3 % leta 2012) so
zdaj neposredno vložene prek elektronskega sistema UUNT. Ob upoštevanju
tega in glede na to, da je prijave zdaj lahko enostavno vložiti prek spleta, bi
bilo treba možnost vložitve prijave v nacionalnih uradih ukiniti. – Datum vložitve (člen 27) Večina prijav evropske blagovne znamke se
danes pregleda pred iztekom enomesečnega obdobja, po katerem morajo
prijavitelji plačati prijavno pristojbino. Tako lahko prijavitelji vložijo
„poskusne prijave“ in pri tem ne plačajo pristojbine, če Agencija ugotovi
napako ali ugovarja prijavi. Za plačila prek tekočih računov velja, da so bila
izvedena zadnji dan v mesecu, če prijavitelji tako želijo. Člen 27 se zato
spremeni, da se odpravi enomesečni rok in „obveznost“ plačila poveže z
vložitvijo prijave, pri čemer bodo prijavitelji morali dokazati, da so ob
vložitvi prijave izvedli ali odobrili plačilo. – Poizvedbe (člena 38 in 155) Sedanje ureditve glede poizvedb ne
zagotavljajo niti zanesljivih orodij za potrjevanje blagovnih znamk niti
celostnega spremljanja registra. Pomanjkljivosti nacionalnih poizvedb in
poizvedb EU so postale še bolj očitne, saj imajo danes uporabniki zaradi
napredka na področju IT dostop do drugih možnosti, ki so boljše, hitrejše in cenejše.
Prijaviteljev danes ne zanima več pridobivanje podatkov nacionalnih poizvedb od
nacionalnih uradov, ki sodelujejo v neobveznem sistemu. Agencija skupaj z
nacionalnimi uradi razvija številna obetavna orodja, ki ponujajo boljši način
izvajanja prednostnih poizvedb in spremljanja registra glede kršitev. Trenutne
ureditve za izvajanje poizvedb se zato odpravijo. – Objava prijave (člen 39) Odprava sistema za izvajanje poizvedb bo
omogočila tudi odpravo sedanjega enomesečnega obdobja, ki traja od takrat, ko
Agencija prijavitelja obvesti o poročilih o poizvedbi, pa do objave prijave. To
bo pospešilo postopek registracije. – Pripombe tretjih oseb (člen 40) Da bi se olajšala predložitev pripomb tretjih
oseb, se člen 40 spremeni tako, da se podaljša obdobje, v katerem je mogoče
vložiti pripombe. Sklicevanje na datum objave se črta ob upoštevanju dejstva,
da so prijave evropske blagovne znamke že na voljo javnosti v spletni zbirki
podatkov Agencije o blagovnih znamkah „CTM online“, in sicer v nekaj dneh po vložitvi
prijave. Za poenostavitev postopkov bodo tretje osebe imele možnost, da vložijo
svoje pripombe takoj, ko izvedo, da je bila vložena prijava. Rok za vložitev
pripomb bo na koncu obdobja za ugovor ali po končanem postopku ugovora, in
sicer na podlagi sedanje prakse Agencije. – Preizkus odločb v primerih inter
partes (člen 62) Člena 62 se je izkazal, da nima praktičnega
pomena. V skladu s to določbo do danes ni bila revidirana niti ena odločba inter
partes. Glavni razlog je, da druga stranka nima interesa, da bi podala
privolitev iz člena 62(2). Glede na to, da je na voljo dovolj sredstev za
popravek napačne odločbe inter partes, se člen 62 črta. – Nadaljevanje postopka (člen 82) Uporaba člena 82 je v praksi povzročila nekaj
težav, kar je privedlo do sporočila predsednika Agencije št. 06/05[8]. Člen 82 se spremeni tako, da
se olajša njegova uporaba in vključi vsebina navedenega sporočila. Ker se člena
25(3) in 62 črtata, se iz seznama izključenih rokov črtajo tudi vse njune
navedbe. Navedba člena 42 se prav tako črta, da se lahko vsi roki v postopku
ugovora nadaljujejo, z izjemo roka za ugovor iz člena 41(1) in roka za plačilo
pristojbine za ugovor iz člena 41(3). – Rok za ugovor zoper mednarodne
registracije (člen 156) Ker ni potrebe po ohranitvi trenutno
predvidenega šestmesečnega obdobja, se člen 156 spremeni tako, da se
obdobje med objavo v skladu s členom 152(1) in začetkom roka za ugovor zoper
mednarodne registracije skrajša na en mesec. 5.3. Povečanje pravne varnosti – Opredelitev evropske blagovne znamke
(člen 4) Člen 4 se spremeni tako, da se odpravi zahteva
o „grafičnem prikazu“. Pogoj, da bi moralo biti mogoče predložiti grafični
prikaz znaka iz prijave, je zastarel. Ustvarja veliko pravno negotovost glede
nekaterih netradicionalnih znamk, kot so zgolj zvoki. V teh primerih bi bil
prikaz z drugimi sredstvi in ne z grafičnimi (npr. z ustrezno glasovno
datoteko) morda celo boljši od grafičnega prikaza, če omogoča natančnejšo
identifikacijo znamke in s tem izpolnjuje cilj povečanja pravne varnosti. Predlagana
nova opredelitev omogoča predmet registracije, prikazan s tehnološkimi
sredstvi, ki dajejo zadovoljiva jamstva. Tu ne gre za neomejeno razširitev
sprejemljivih načinov prikaza znaka, temveč za zagotavljanje večje prožnosti v
zvezi s tem in večje pravne varnosti. – Zaščita geografskih označb in
tradicionalnih izrazov (člen 7) Člen 7(1)(j) in (k) ne zagotavlja enake
stopnje zaščite geografskih označb kot naslednji členi: ·
člena 13 in 14 Uredbe (EU) št. 1151/2012 z dne 21.
novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil[9]; ·
člena 118l in 118m Uredbe (ES) št. 1234/2007 z dne 22.
oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih
določbah za nekatere kmetijske proizvode, kakor je bila spremenjena z Uredbo
(ES) št. 491/2009 z dne 25. maja 2009[10]; ·
člen 16 Uredbe (ES) št. 110/2008 z dne 15. januarja
2008 o zaščiti geografskih označb žganih pijač[11].
Da se zagotovi dosledno upoštevanje zakonodaje
EU o zaščiti geografskih označb v postopkih v zvezi z registracijo evropske blagovne
znamke, so ustrezni absolutni razlogi za zavrnitev popolnoma usklajeni z
navedeno zakonodajo, v Uredbi pa poenostavljeni. Poleg tega so zaradi
usklajenosti razlogi za zavrnitev razširjeni tako, da zajemajo zaščitene
tradicionalne izraze za vina in zajamčene tradicionalne posebnosti. – Pravice iz evropske blagovne znamke
(člen 9 in 9a) 1. Pravice, dane brez poseganja v
prejšnje pravice Niti Uredba niti Direktiva ne vsebujeta
jasnega pravila o tem, da imetnik blagovne znamke ne more uspešno uveljavljati
svojih pravic zoper uporabo enakega ali podobnega znaka, ki je že predmet
prejšnje pravice. V skladu s členom 16(1) Sporazuma TRIPS[12] se člen 9 Uredbe spremeni
tako, da se pojasni, da zahteve glede kršitve pravic ne vplivajo na predhodne
pravice. 2. Primeri dvojne identitete Priznavanje dodatnih funkcij blagovne znamke v
skladu s členom 5(1)(a) Direktive (člen 9(1)(a) Uredbe) je povzročila
veliko pravno negotovost. Zlasti odnos med primeri dvojne identitete in
razširjeno zaščito, ki jo zagotavlja člen 5(2) Direktive (člen 9(1)(c)
Uredbe), predvsem uglednih blagovnih znamk, je postal nejasen[13]. Zaradi pravne varnosti in
skladnosti je pojasnjeno, da v primeru tako dvojne identitete v skladu s členom
9(1)(a) in tudi podobnosti v skladu s členom 9(1)(b) odloča le funkcija
porekla. 3. Uporaba kot trgovsko ime ali ime
podjetja Na podlagi navedb Sodišča[14] se člen 5(1) Direktive
uporablja, kadar javnost uporabo imena podjetja povezuje (tudi) z blagom ali
storitvami, ki jih ponuja podjetje. Zato je ustrezno, da se uporaba trgovskega
imena zaščitene blagovne znamke obravnava kot kršitev, če je izpolnjena zahteva
glede uporabe za blago ali storitve. 4. Uporaba v primerjalnem oglaševanju Direktiva 2006/114/ES z dne 12. decembra 2006
o zavajajočem in primerjalnem oglaševanju[15]
ureja pogoje, v skladu s katerimi je dovoljeno oglaševanje, ki izrecno ali z
navedbo določa identiteto konkurenta ali blago ali storitve, ki jih ponuja
konkurent. Povezava tega instrumenta z zakonodajo o blagovnih znamkah je
povzročila dvome. Zato je primerno pojasniti, da imetnik blagovne znamke lahko
prepreči uporabo svoje blagovne znamke pri primerjalnem oglaševanju, če takšno
oglaševanje ne izpolnjuje zahtev člena 4 Direktive 2006/114/ES. 5. Pošiljke komercialnih dobaviteljev Spremembe so predlagane za pojasnitev, da
blago ne sme biti uvoženo v EU, tudi če samo pošiljatelj deluje za komercialne
namene. S tem je zagotovljeno, da ima imetnik blagovne znamke pravico
preprečiti podjetjem (če se nahajajo v EU ali ne), da uvažajo blago iz držav
zunaj EU, ki je bil prodano, ponujeno, oglaševano ali poslano zasebnim
potrošnikom, ter za preprečevanje naročanja in prodaje ponarejenih izdelkov na
spletu. 6. Blago, vneseno na carinsko območje Na podlagi navedb Sodišča v sodbah Philips/Nokia[16] vstop, prisotnost in pretok
blaga, ki ni iz EU, na carinskem ozemlju EU v okviru odložilnega postopka in v
skladu s trenutnim pravnim redom ne kršijo pravic intelektualne lastnine, ki so
bile dane na podlagi stvarnega prava Unije in njenih držav članic. Takšno blago
se lahko opredeli kot ponarejeno, ko je dokazano, da je predmet trgovinske
dejavnosti, usmerjene v potrošnike EU, kot so prodaja, ponudba za prodajo ali
oglaševanje. Navedbe iz sodbe Philips/Nokia so naletele na hudo kritiko
zainteresiranih strani, saj naj bi sodba nalagala nesorazmerno visoko dokazno
breme na imetnike pravic in ovirala boj proti ponarejanju. Jasno je, da obstaja
potreba po oblikovanju okvira evropske blagovne znamke, ki bo omogočal
učinkovitejši boj proti ponarejanju blaga, ki se pojavlja vse bolj pogosto.
Zato se predlaga zapolnitev vrzeli tako, da se imetnikom pravic omogoči, da
tretjim osebam preprečijo vnos blaga, ki ima brez dovoljenja nameščeno blagovno
znamko, praktično enako blagovni znamki, registrirani za to blago, in sicer iz
tretjih držav na carinsko območje Unije, ne glede na to, ali je bilo blago
sproščeno v prost promet. 7. Pripravljalni akti Niti Direktiva niti Uredba ne vsebujeta
nobenih določb, ki bi omogočale postopke zoper distribucijo in prodajo etiket
ter embalaže ali podobnih izdelkov, ki bi bili lahko pozneje povezani z
nedovoljenimi izdelki. Nekatere nacionalne zakonodaje imajo izrecna pravila, ki
urejajo to dejavnost. Vključitev pravila o tem v Uredbo in Direktivo je
primerno, da se zagotovi dodaten praktičen, ustrezen in učinkovit prispevek k
boju proti ponarejanju. – Omejitev pravic iz blagovne znamke
Skupnosti (člen 12) Omejitev iz člena 12(1)(a) je velja le za
uporabo osebnih imen v skladu s skupno izjavo Sveta in Komisije[17]. Zaradi doslednosti se
omejitev iz člena 12(1)(b) razširi tako, da vključuje uporabo znakov ali oznak
brez razlikovalnega učinka. Prav tako se zdi primerno, da se v členu 12(1)(c)
določi izrecna omejitev, ki bo na splošno zajemala referenčno uporabo.
Nazadnje, poseben odstavek pojasnjuje pogoje, v skladu s katerimi se uporaba
blagovne znamke šteje, da ni v skladu s pošteno poslovno prakso. – Določitev in klasifikacija blaga ter
storitev (člen 28) Člen 28 se spremeni, da bi se zagotovila
temeljna pravila o določitvi in klasifikaciji blaga ter storitev v Uredbi. Ta
pravila so predstavljena v Direktivi. Upoštevajo načela, ki jih je določilo
Sodišče[18]
in v skladu s katerimi mora prijavitelj blago in storitve, za katere se zahteva
zaščita, določiti dovolj jasno in natančno, da lahko ustrezni organi in
podjetja določijo obseg zaščite, ki jo zagotavlja blagovna znamka. Za določanje
blaga ali storitev se lahko uporabljajo splošni podatki o naslovu razreda
Nicejske klasifikacije, če so takšne določitve dovolj jasne in natančne.
Sprememba pojasnjuje, da je uporabo splošnih pogojev treba razlagati tako, kot
da vključuje vse blago ali storitve, ki so jasno zajete v dobesednem smislu
izraza. Nazadnje, sprememba imetnikom evropskih blagovnih znamk, vloženih pred
datumom objave nove prakse klasifikacije Agencije[19], omogoča, da svoje
specifikacije blaga in storitev prilagodijo v skladu s sodno prakso Sodišča za
zagotovitev, da vsebina registra izpolnjuje obvezen standard jasnosti in
natančnosti. – Evropske certifikacijske blagovne znamke
(členi 74b do 74k) Medtem ko različni nacionalni sistemi nudijo
zaščito certifikacijskih blagovnih znamk, sistem evropske blagovne znamke
trenutno zagotavlja le registracijo posameznih in kolektivnih blagovnih znamk.
Nekateri javni in zasebni organi, ki ne izpolnjujejo pogojev za upravičenost pridobitve
zaščite kolektivne blagovne znamke, potrebujejo tudi sistem za zaščito
certifikacijskih blagovnih znamk na ravni EU. Tak sistem bi tudi odpravil
sedanje neravnovesje med nacionalnimi sistemi in sistemom evropske blagovne
znamke. Predlaga se, da se Uredbi dodajo posebna pravila, ki bodo zajemala
registracijo evropskih certifikacijskih blagovnih znamk. – Naloge Agencije (člen 123b) Da se zagotovijo celovit obseg, pravna varnost
in večja preglednost, so vse naloge Agencije določene v novem členu 123b,
vključno s tistimi, ki izhajajo iz drugih pravnih aktov in niso povezane s
sistemom blagovnih znamk EU. 5.4. Okvir za sodelovanje (člen
123c) Člen 123c določa jasen okvir za obvezno
sodelovanje Agencije in uradov za intelektualno lastnino države članice,
katerega cilja sta spodbujanje približevanja praks in razvoj skupnih orodij.
Navaja, da morajo Agencija in uradi države članice sodelovati, ter določa
glavna področja za sodelovanje in posebne skupne projekte v interesu Unije, ki
jih bo vodila Agencija. Poleg tega vzpostavlja mehanizem financiranja, ki bo
Agenciji omogočil financiranje teh skupnih projektov z nepovratnimi sredstvi.
Ta shema financiranja predstavlja zakonsko in finančno izvedljivo alternativo
pristopu, ki ga je Svet maja 2010 predlagal v svojih sklepih. 5.5. Uskladitev s členom 290 PDEU Uredba Komisiji podeljuje pooblastila za
sprejetje nekaterih pravil. Ta so trenutno določena v Uredbi Komisije (ES) št. 2868/95
z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti[20], Uredbi Komisije (ES)
št. 2869/95 z dne 13. decembra 1995 o pristojbinah, ki se plačujejo Uradu
za harmonizacijo notranjega trga[21],
in Uredbi Komisije (ES) št. 216/96 z dne 5. februarja 1996 o poslovniku odborov
za pritožbe pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu[22]. Zaradi začetka veljavnosti
Lizbonske pogodbe je treba pooblastila, podeljena Komisiji v skladu z Uredbo,
uskladiti s členom 290 Pogodbe (novi členi 24a, 35a, 45a, 49a, 57a, 65a, 74a, 74k,
93a, 114a, 144a in 161a). 2013/0088 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 o
blagovni znamki Skupnosti (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE
UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 118(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga
Evropske komisije, po predložitvi osnutka zakonodajnega akta
nacionalnim parlamentom, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z
dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti[23],
ki je bila leta 2009 kodificirana kot Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009
o blagovni znamki Skupnosti[24],
je ustvarila sistem zaščite blagovne znamke, značilne za Evropsko unijo, ki je
zagotovila zaščito blagovnih znamk na ravni Evropske unije, in sicer vzporedno
z zaščito blagovnih znamk na ravni držav članic v skladu z nacionalnimi sistemi
blagovnih znamk, usklajenimi z Direktivo Sveta 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988
o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami[25], kodificirane kot Direktiva 2008/95/ES
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2008 o približevanju
zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami[26]. (2) Zaradi začetka veljavnosti
Lizbonske pogodbe bi bilo treba terminologijo iz Uredbe (ES) št. 207/2009
posodobiti. To pomeni zamenjavo izraza „blagovna znamka Skupnosti“ z izrazom
„evropska blagovna znamka“. V skladu s skupnim pristopom o decentraliziranih
agencijah, o katerem so se julija 2012 dogovorili Evropski parlament, Svet
in Komisija, bi se ime „Urad za usklajevanje na notranjem trgu (blagovne znamke
in modeli)“ moralo nadomestiti z imenom „Agencija za blagovne znamke in modele
Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Agencija). (3) Komisija je na podlagi
Sporočila Komisije z dne 16. julija 2008 o strategiji pravic industrijske
lastnine za Evropo[27]
izvedla celovito vrednotenje splošnega delovanja sistema blagovne znamke v
Evropi kot celoti, ki zajema Unijo in nacionalne ravni ter njihove medsebojne
odnose. (4) Svet je v svojih sklepih z
dne 25. maja 2010 o prihodnji reviziji sistema blagovne znamke v Evropski uniji[28] Komisijo pozval, naj predstavi
predloge za revizijo Uredbe (ES) št. 207/2009 in Direktive 2008/95/ES. (5) Izkušnje, pridobljene od
uvedbe sistema blagovne znamke Skupnosti, so pokazale, da so podjetja v Uniji
in iz tretjih držav sprejela sistem, ki je postal uspešna in izvedljiva
alternativa za zaščito blagovnih znamk na ravni držav članic. (6) Nacionalne blagovne znamke pa
so še naprej potrebne za podjetja, ki svojih blagovnih znamk ne želijo
zaščititi na ravni Unije ali ki ne morejo pridobiti zaščite v Uniji, pri
nacionalni zaščiti pa se ne soočajo z ovirami. To bi morala ostati odločitev
vsake osebe, ki želi zaščito blagovne znamke, ne glede na to ali želi samo zaščito
nacionalne znamke v eni ali več državah članicah ali samo evropske blagovne
znamke ali oboje. (7) Medtem ko je vrednotenje
splošnega delovanja sistema blagovne znamke Skupnosti potrdilo, da so številni
vidiki sistema, vključno s osnovnimi načeli, na katerih temelji, še vedno
aktualni ter izpolnjujejo potrebe in pričakovanja podjetij, je Komisija v
svojem sporočilu z naslovom „Enotni trg na področju varstva pravic
intelektualne lastnine“ z dne 24. maja 2011[29]
ugotovila, da obstaja potreba po posodobitvi sistema blagovne znamke v Evropski
uniji, da bo postal učinkovitejši, uspešnejši in skladnejši kot celota ter se
prilagodil spletni dobi. (8) Poleg izboljšav in sprememb
sistema blagovne znamke Skupnosti bi bilo treba zakonodajo in prakse na
področju nacionalnih blagovnih znamk dodatno uskladiti in ustrezno prilagoditi
sistemu blagovne znamke Unije, da bi se v kar največji možni meri omogočili
enaki pogoji za registracijo in zaščito blagovnih znamk v Uniji. (9) Za večjo prožnost ob hkratnem
zagotavljanju večje pravne varnosti v zvezi z načinom prikaza blagovnih znamk
bi bilo treba iz opredelitve evropske blagovne znamke črtati zahtevo glede
grafičnega prikaza. Dovoljeno bi moralo biti, da se znak prikaže v kakršni koli
obliki in ne nujno grafično, če lahko pristojni organi in javnost natančno ter
jasno ugotovijo podrobno vsebino zaščite. (10) Veljavne določbe Uredbe (ES)
št. 207/2009 ne zagotavljajo enake stopnje zaščite za označbe porekla in
geografske označbe kot drugi instrumenti prava Unije. Zato je treba pojasniti
absolutne razloge za zavrnitev v zvezi z označbami porekla in geografskimi
označbami ter zagotoviti popolno skladnost z ustrezno zakonodajo Unije o
zaščiti navedenih pravic intelektualne lastnine. Zaradi skladnosti z drugo
zakonodajo Unije bi bilo treba področje uporabe navedenih absolutnih razlogov
razširiti tako, da bi vključevala tudi zaščitene tradicionalne izraze za vina
in zajamčene tradicionalne posebnosti. (11) Prijava blagovne znamke v
pisavi ali jeziku, ki se ne uporablja v Uniji, ne bi smela dobiti zaščite, če
bi bilo treba njeno registracijo zavrniti na podlagi absolutnih razlogov, ko bi
bila prevedena ali prepisana v kateri koli uradni jezik držav članic. (12) Primerno je otežiti goljufive
odobritve blagovnih znamk, in sicer z razširitvijo možnosti ugovora zoper
evropsko blagovno znamko, vloženo v slabi veri. (13) S ciljem ohranitve močne
zaščite pravic pri označbah porekla in geografskih označbah, zaščitenih na
ravni Unije, je treba pojasniti, da navedene pravice omogočajo vložitev ugovora
zoper registracijo poznejše evropske blagovne znamke, ne glede na to, ali
obstajajo ali ne obstajajo tudi razlogi za zavrnitev, ki jih mora pregledovalec
upoštevati po uradni dolžnosti. (14) Da bi zagotovili pravno
varnost in popolno skladnost z načelom dajanja prednosti, pri čemer ima
predhodno registrirana blagovna znamka prednost pred pozneje registrirano
blagovno znamko, je treba določiti, da uveljavljanje pravic, ki jih daje
evropska blagovna znamka, ne bi smelo posegati v pravice imetnikov, pridobljene
pred datumom vložitve ali datumom prednostne pravice evropske blagovne znamke.
To je v skladu s členom 16(1) Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic
intelektualne lastnine z dne 15. aprila 1994[30]. (15) Za zagotovitev pravne varnosti
in jasnosti je treba pojasniti, da je ne samo v primeru podobnosti temveč tudi
v primerih enakega znaka, ki se uporablja za enako blago ali storitve, zaščita
evropske blagovne znamke odobrena le zato ter v takšni meri, ker se ogroža
glavni namen evropske blagovne znamke, tj. zagotavljanje trgovskega izvora
blaga ali storitev. (16) Do nejasnosti glede porekla
blaga ali storitev lahko pride, ko podjetje znak, ki je enak ali podoben
trgovskemu imenu, uporablja tako, da se vzpostavi povezava med podjetjem z
navedenim imenom ter blagom ali storitvami navedenega podjetja. Kršitev
evropske blagovne znamke bi morala zato tudi vključevati uporabo znaka kot
trgovskega imena ali podobnega znaka, če se uporablja za namene razlikovanja
blaga ali storitev, kar zadeva njihov trgovski izvor. (17) Da bi zagotovili pravno
varnost in popolno usklajenost s posebno zakonodajo Unije, je primerno imetniku
evropske blagovne znamke zagotoviti pravico, da tretji osebi prepreči uporabo
znaka v primerjalnem oglaševanju, kadar je to v nasprotju z Direktivo 2006/114/ES
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o zavajajočem in
primerjalnem oglaševanju[31].
(18) Za izpolnitev cilja
učinkovitejše okrepitve zaščite blagovnih znamk in boja proti ponarejanju bi
moral imetnik evropske blagovne znamke imeti pravico, da tretjim osebam
prepreči vnos blaga na carinsko območje Unije, ne da bi bilo tam sproščeno v
prost promet, kadar takšno blago prihaja iz tretjih držav in ima brez
dovoljenja nameščeno blagovno znamko, ki je praktično enaka evropski blagovni
znamki, registrirani za takšno blago. (19) Za učinkovitejše preprečevanje
vstopa blaga, ki krši pravice, zlasti v zvezi s prodajo na spletu, bi moral
imetnik imeti pravico, da prepreči uvoz takšnega blaga v Unijo, kadar je le
pošiljatelj blaga tisti, ki posluje za komercialne namene. (20) Da bi imetnikom evropskih
blagovnih znamk omogočili učinkovitejši boj proti ponarejanju, bi morali imeti
pravico, da preprečijo namestitev znamke, ki krši pravice, na blago in
pripravljalne dejavnosti pred namestitvijo. (21) Izključne pravice, podeljene z
evropsko blagovno znamko, imetniku ne bi smele dati pravice, da prepreči
uporabo znakov ali označb, ki se uporabljajo pošteno in v skladu z dobrimi
poslovnimi običaji v industrijskih in trgovinskih zadevah. Da bi ustvarili
enake pogoje za trgovska imena in blagovne znamke v primeru sporov glede tega,
da je za trgovska imena redno odobrena neomejena zaščita pred poznejšimi
blagovnimi znamkami, bi se moralo šteti, da taka uporaba vključuje uporabo le
lastnega imena osebe. Pole tega bi morala vključevati uporabo opisnih ali
neopisnih znakov ali označb na splošno. Imetnik tudi ne bi smel imeti pravice,
da prepreči splošno pravično in pošteno uporabo evropske blagovne znamke za
identifikacijo ali sklicevanje na blago ali storitve, ki so enake blagu ali
storitvam imetnika. (22) Za zagotovitev pravne varnosti
in zaščite legitimno pridobljenih pravic blagovne znamke je brez vplivanja na
načelo, da poznejša blagovna znamka ne more biti uveljavljena zoper prejšnjo
blagovno znamko, primerno in potrebno določiti, da imetniki evropskih blagovnih
znamk ne bi smeli biti upravičeni do ugovora zoper uporabo poznejše blagovne
znamke, če je bila slednja pridobljena takrat, ko se prejšnja blagovna znamka
ni mogla uveljavljati zoper poznejšo blagovno znamko. (23) Zaradi pravičnosti in pravne
varnosti bi morala biti uporaba evropske blagovne znamke v obliki, ki se
razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja znamke v
obliki, v kateri je registrirana, zadostna za ohranitev pridobljenih pravic, ne
glede na to, ali je blagovna znamka v obliki, ki se uporablja, tudi
registrirana. (24) Uredba (ES) št. 207/2009
Komisiji podeljuje pooblastila za sprejetje pravil za izvajanje navedene
uredbe. Zaradi začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe je treba pooblastila, ki
so bila Komisiji podeljena na podlagi Uredbe (ES) št. 207/2009, uskladiti
s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. (25) Zlasti je pomembno, da
Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno
na ravni strokovnjakov. Komisija mora pri pripravi in oblikovanju delegiranih
aktov zagotoviti istočasno, pravočasno in ustrezno posredovanje zadevnih
dokumentov Evropskemu parlamentu in Svetu. (26) Za zagotovitev učinkovite
registracije pravnih aktov, ki zadevajo evropsko blagovno znamko kot predmet
premoženja in zagotavljajo popolno preglednost registra evropskih blagovnih
znamk, bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih
aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva natančno opredelitev nekaterih
obveznosti prijavitelja v zvezi s posebnimi blagovnimi znamkami, podrobnostmi o
postopkih za vnos prenosa evropskih blagovnih znamk, oblikovanjem in prenosom
stvarne pravice, izvršbami, udeležbo v postopku insolventnosti ter odobritvijo
ali prenosom dovoljenja v register in razveljavitvijo ali izbrisom ustreznih
vnosov. (27) Glede na postopno zmanjševanje
in zanemarljivo število prijav blagovne znamke Skupnosti, vloženih v osrednjih
uradih za intelektualno lastnino držav članic (v nadaljnjem besedilu: uradi
držav članic), bi morala biti vložitev prijave evropske blagovne znamke
dovoljena le pri Agenciji. (28) Zaščita evropske blagovne
znamke je odobrena v zvezi s posebnim blagom ali storitvami, katerih narava in
število določita obseg zaščite, ki se odobri imetniku blagovne znamke. Zato je
treba v Uredbi (ES) št. 207/2009 vzpostaviti pravila za označevanje in
klasifikacijo blaga ter storitev in zagotoviti pravno varnost ter dobro
upravljanje, in sicer z zahtevo, da prijavitelj blago in storitve, za katere se
zahteva zaščita blagovne znamke, opredeli dovolj jasno in natančno, da bodo
pristojni organi in gospodarski subjekti na podlagi same prijave lahko določili
obseg zaščite, ki se zahteva v prijavi. Uporaba splošnih pogojev bi se morala razlagati
tako, kot da vključuje le blago in storitve, ki so jasno zajete v dobesednem
smislu izraza. Imetniki evropskih blagovnih znamk, ki so zaradi prejšnje prakse
Agencije registrirane za celoten naslov razreda Nicejske klasifikacije, bi
morali imeti možnost, da prilagodijo svoje specifikacije blaga in storitev za
zagotovitev, da vsebina registra izpolnjuje zahtevan standard jasnosti in
natančnosti v skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije. (29) Da se zagotovi učinkovit in
uspešen sistem za vložitev prijav evropske blagovne znamke, vključno z
zahtevami za priznanje prednostne pravice in prednosti starejše blagovne
znamke, bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih
aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva sredstva in način za
vložitev prijav evropske blagovne znamke, podrobnosti glede formalnih pogojev
za prijavo evropske blagovne znamke, vsebino vloge, vrsto prijavne pristojbine
in tudi informacije o postopkih za ugotavljanje vzajemnosti, zahtevo za
priznavanje prednosti prejšnje prijave, razstavno prednostno pravico in
prednost starejše nacionalne blagovne znamke. (30) Sedanji sistem poizvedb o
evropskih in nacionalnih blagovnih znamkah ni niti zanesljiv niti učinkovit.
Zato bi ga bilo treba nadomestiti z dostopnimi, celovitimi, hitrimi in
zmogljivimi iskalniki, ki bodo v okviru sodelovanja Agencije in uradov držav
članic prosto dostopni javnosti. (31) Da bi Agencija lahko z uporabo
preglednih, temeljitih, poštenih in pravičnih postopkov učinkovito, uspešno in
hitro pregledala ter registrirala prijave evropske blagovne znamke, bi bilo
treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s
členom 290 Pogodbe, kar zadeva določanje podrobnosti o postopkih, ki se
nanašajo na preverjanje skladnosti z zahtevami glede datuma vložitve in
formalnih pogojev prijave, postopke za preverjanje plačila pristojbin za razred
in pregled absolutnih razlogov za zavrnitev, podrobnosti o objavi prijave,
postopke za popravljanje napak pri objavi prijav, podrobnosti o postopkih v
zvezi s pripombami tretjih oseb, podrobnosti o postopku ugovora, podrobnosti o
postopkih za vložitev in pregled ugovorov ter podrobnosti, ki urejajo spremembe
in delitev prijave, podrobnosti, ki se v register vpišejo pri registraciji
evropske blagovne znamke, način objave registracije in vsebine ter način izdaje
potrdila o registraciji. (32) Za zagotovitev, da se evropske
blagovne znamke lahko uspešno in učinkovito podaljšajo in se določbe o
spremembah in delitvi evropske blagovne znamke v praksi varno uporabljajo, ne
da bi pri tem ogrozili pravno varnost, bi bilo treba Komisiji podeliti
pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290
Pogodbe, kar zadeva opredelitev načina podaljšanja registracije evropske
blagovne znamke in postopke, ki urejajo spremembe in delitev evropske blagovne
znamke. (33) Da bi se imetnik evropske
blagovne znamke lahko brez težav odpovedal evropski blagovni znamki, in sicer
ob spoštovanju pravic tretjih oseb, ki so vnesene v register v zvezi z navedeno
blagovno znamko, da bi zagotovili, da se evropska blagovna znamka lahko uspešno
in učinkovito razveljavi ali razglasi za neveljavno na podlagi preglednih,
temeljitih, poštenih in pravičnih postopkov ter ob upoštevanju načel iz Uredbe,
bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v
skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva natančno določitev postopka, ki
ureja odpoved evropske blagovne znamke, in postopka za razveljavitev ali
razglasitev znamke za nično. (34) Da bi odbori za pritožbe lahko
z uporabo preglednega, temeljitega, poštenega in pravičnega postopka, ki
upošteva načela iz Uredbe (ES) št. 207/2009, uspešno, učinkovito in celovito
pregledali sklepe Agencije, bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za
sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva
natančno opredelitev vsebine pritožbe, postopek za vložitev in obravnavo
pritožbe, vsebino in obliko sklepov Odbora za pritožbe in povračilo pristojbin
za pritožbo. (35) Kot dopolnilo obstoječim
določbam o kolektivnih blagovnih znamkah Skupnosti in za odpravo sedanjega
neravnovesja med nacionalnimi sistemi in sistemom evropske blagovne znamke, je
treba dodati vrsto posebnih določb za zaščito evropskih certifikacijskih
blagovnih znamk, ki instituciji ali organizaciji za potrjevanje omogočajo, da
uporabnikom certifikacijskega sistema dovolijo uporabo znamke kot znaka za
blago ali storitve, ki so v skladu z zahtevami za potrjevanje. (36) Da se omogoči učinkovita in
uspešna uporaba evropske kolektivne in certifikacijske blagovne znamke, bi bilo
treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s
členom 290 Pogodbe, kar zadeva natančno opredelitev rokov za predložitev
predpisov, ki urejajo uporabo navedenih znamk in njihovo vsebino. (37) Izkušnje, pridobljene pri
uporabi sedanjega sistema blagovnih znamk Skupnosti, so razkrile možnost za
izboljšanje nekaterih vidikov postopka. Zato bi bilo treba sprejeti nekatere
ukrepe za poenostavitev in pospešitev postopkov, kadar je primerno, ter po
potrebi okrepiti pravno varnost in predvidljivost. (38) Da se zagotovi neovirano,
uspešno in učinkovito delovanje sistema evropske blagovne znamke, bi bilo treba
Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s
členom 290 Pogodbe, kar zadeva določitev zahtev glede oblike določb,
podrobnosti o ustnih postopkih in načine pridobivanja dokazov, načine
obveščanja, postopek za obveščanje o izgubi pravic, komunikacijska sredstva in
oblike, ki jih uporabljajo stranke v postopku, pravila, ki urejajo izračun in
trajanje rokov, postopke za razveljavitev odločb ali izbris vpisa v register in
popravek očitnih napak v odločbah in napake Agencije, načine prekinitve
postopkov in postopke o porazdelitvi in določitvi stroškov, podrobnosti, ki jih
je treba vpisati v register, podrobnosti o inšpekcijskem pregledu in vodenju
spisov, načine objave v biltenu za evropske blagovne znamke in Uradnem listu
Agencije, načine upravnega sodelovanja Agencije in organov držav članic ter
podrobnosti o zastopanju pred Agencijo. (39) Zaradi pravne varnosti in
večje preglednosti je primerno jasno opredeliti vse naloge Agencije, vključno s
tistimi, ki niso povezane z upravljanjem sistema blagovne znamke Unije. (40) S ciljem spodbujanja
približevanja praks in razvijanja skupnih orodij je treba vzpostaviti ustrezen
okvir za sodelovanje Agencije in uradov držav članic, jasno opredelitev
področij sodelovanja in pooblastilo Agenciji, da usklajuje ustrezne skupne
projekte v interesu Unije, ter za financiranje navedenih skupnih projektov z
nepovratnimi sredstvi, in sicer do najvišjega zneska. Navedene dejavnosti
sodelovanja bi moral koristiti podjetjem, ki v Evropi uporabljajo sisteme
blagovnih znamk. Uporabnikom sistema Unije iz te uredbe bi morali skupni
projekti, zlasti zbirke podatkov za namene poizvedb in posvetovanja,
zagotavljati dodatna, vključujoča, učinkovita in brezplačna orodja za
izpolnjevanje posebnih zahtev, ki nastajajo zaradi enotnega značaja evropske
blagovne znamke. (41) Nekatera načela glede
upravljanja Agencije bi bilo treba prilagoditi skupnemu pristopu o
decentraliziranih agencijah EU, ki so ga julija 2012 sprejeli Evropski
parlament, Svet in Komisija. (42) Zaradi večje pravne varnosti
in preglednosti je treba posodobiti nekatere določbe, ki zadevajo organizacijo
in delovanje Agencije. (43) Za dobro finančno poslovodenje
bi se bilo treba izogniti kopičenju znatnega proračunskega presežka. To ne
vpliva na ohranitev finančne rezerve Agencije, ki pokriva enoletne operativne
izdatke in tako zagotavlja nadaljnje izvajanje dejavnosti in izpolnjevanje
nalog. (44) Da se omogoči uspešna in
učinkovita konverzija prijave ali registracije evropske blagovne znamke v
prijavo nacionalne blagovne znamke, pri čemer se zagotovi temeljit pregled
ustreznih zahtev, bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje
delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva natančno
opredelitev formalnih pogojev, ki jih mora izpolnjevati zahteva za konverzijo,
ter natančne informacije o pregledu in objavi. (45) Da se zagotovijo učinkovita in
uspešna metoda reševanja sporov, skladnost z jezikovno ureditvijo iz Uredbe
(ES) št. 207/2009, hitro sprejemanje odločb v enostavnih zadevah ter učinkovita
in uspešna organizacija odborov za pritožbe, ustrezna in realistična raven pristojbin,
ki jih zaračuna Agencija, ob hkratnem upoštevanju proračunskih načel iz Uredbe
(ES) št. 207/2009, bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje
delegiranih aktov v skladu s členom 290 Pogodbe, kar zadeva podrobnosti o
jezikih, ki se uporabljajo pred Agencijo, primere, v katerih bi en sam član
sprejel odločbe o ugovoru in izbrisu, podrobnosti o organizaciji odborov za
pritožbe, zneske pristojbin, ki se plačajo Agenciji, in podrobnosti v zvezi s
plačilom. (46) Da bi zagotovili uspešno in
učinkovito registracijo mednarodnih blagovnih znamk v skladu z določbami
Protokola k Madridskemu sporazumu o mednarodnem registriranju znamk, bi bilo
treba Komisiji podeliti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s
členom 290 Pogodbe, kar zadeva natančno opredelitev postopkov, ki zadevajo
mednarodno registracijo blagovnih znamk. (47) Uredbo (ES) št. 207/2009 bi
bilo zato treba ustrezno spremeniti – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Uredba (ES) št. 207/2009 se spremeni: (1)
V naslovu se izraz „blagovna znamka Skupnosti“
nadomesti z izrazom „evropska blagovna znamka“; (2)
V Uredbi se izraz „blagovna znamka Skupnosti“
nadomesti z izrazom „evropska blagovna znamka“, izvedejo pa se tudi vse
potrebne slovnične spremembe; (3)
V Uredbi se izraz „sodišče za blagovne znamke
Skupnosti“ nadomesti z izrazom „sodišče za evropske blagovne znamke“, izvedejo
pa se tudi vse potrebne slovnične spremembe; (4)
V Uredbi se izraze „kolektivna blagovna znamka
Skupnosti“ nadomesti z izrazom „evropska kolektivna blagovna znamka“, izvedejo
pa se tudi vse potrebne slovnične spremembe; (5)
V Uredbi, razen v primerih iz točk (2), (3) in (4),
se izrazi „Skupnost“, „Evropska skupnost“ in „Evropske skupnosti“ nadomestijo z
izrazom „Unija“, izvedejo pa se tudi vse potrebne slovnične spremembe; (6)
V Uredbi se izraz „Urad“, če zadeva Urad za
usklajevanje na notranjem trgu (blagovne znamke in modeli) iz člena 2 Uredbe,
nadomesti z izrazom „Agencija“, izvedejo pa se tudi vse potrebne slovnične
spremembe; (7)
V Uredbi se izraz „predstojnik“ nadomesti z izrazom
„izvršni direktor“, izvedejo pa se tudi vse potrebne slovnične spremembe; (8)
Člen 2 se nadomesti z naslednjim: „Člen 2
Agencija 1. Ustanovi se Agencija za blagovne znamke in
modele Evropske unije, v nadaljnjem besedilu: Agencija. 2. Vsa sklicevanja v zakonodaji Unije na Urad za
usklajevanje na notranjem trgu (blagovne znamke in modeli) se razlagajo kot
sklicevanja na Agencijo.“; (9)
Člen 4 se nadomesti z naslednjim: „Člen 4
Znaki, ki lahko sestavljajo evropsko blagovno znamko Evropska blagovna znamka je lahko sestavljena iz
kakršnih koli znakov, zlasti besed, vključno z osebnimi imeni, modeli, črkami,
števili, barvami, obliko blaga ali njegove embalaže ali zvoki, če se s pomočjo
teh znakov (a) blago ali storitve nekega podjetja lahko
razlikujejo od blaga ali storitev drugih podjetij; (b) so ti znaki prikazani tako, da lahko pristojni
organi in javnost ugotovijo natančen predmet zaščite, ki je podeljena njenemu
imetniku.“; (10)
Člen 7 se spremeni: (a)
v odstavku 1 se točki (j) in (k) nadomestita z
naslednjim: „(j) znamke, ki so izključene iz registracije in
se ne uporabljajo več v skladu z zakonodajo Unije ali mednarodnimi sporazumi,
katerih pogodbenica je Unija, ob zagotavljanju zaščite označb porekla in
geografskih označb; (k) znamke, ki so izključene iz registracije v skladu
z zakonodajo Unije ali mednarodnimi sporazumi, katerih pogodbenica je Unija, ob
zagotavljanju zaščite tradicionalnih izrazov za vina in zajamčenih
tradicionalnih posebnosti; (l) znamke, ki vsebujejo ali so sestavljene iz prejšnjega
poimenovanja sorte, registriranega v skladu Uredbo Sveta (ES) št. 2100/94 z dne
27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah, kar zadeva isto vrsto proizvoda.“; (b)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Odstavek 1 se uporablja ne glede na to, da
razlogi proti registraciji obstajajo: (a) le v delu Unije; (b) le tam, kjer je blagovna znamka v tujem jeziku
ali pisavi prevedena ali prepisana v katero koli pisavo ali uradni jezik države
članice.“; (11)
Člen 8 se spremeni: (a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Ob ugovarjanju imetnika blagovne znamke se
blagovna znamka ne registrira: (a) če posrednik ali zastopnik imetnika blagovne
znamke zahteva njeno registracijo v lastnem imenu brez imetnikovega soglasja,
razen če posrednik ali zastopnik svoje ravnanje upraviči; (b) če bi se blagovna znamka lahko zamenjala s
prejšnjo blagovno znamko, ki je zaščitena zunaj Unije, če se na dan prijave
prejšnja blagovna znamka še dejansko uporablja in je prijavitelj deloval v
slabi veri.“; (b)
v odstavku 4 se uvodni stavek nadomesti z
naslednjim: „4. Ob
ugovarjanju imetnika neregistrirane blagovne znamke ali drugega znaka, ki se
uporablja v gospodarskem prometu in ki je več kot zgolj lokalnega pomena, se
prijavljena blagovna znamka ne registrira, če v skladu z zakonodajo Unije, ki
določa zaščito označb porekla in geografskih označb, ali pravom države članice,
ki ta znak ureja,“; (c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim: „5. Ob ugovarjanju imetnika prejšnje registrirane
blagovne znamke v smislu odstavka 2 prijavljena blagovna znamka ne bo
registrirana, če je enaka ali podobna prejšnji blagovni znamki, ne glede na to,
ali so blago ali storitve, za katere se prijavlja, enake, podobne ali niso
podobne tistim, za katere je registrirana prejšnja blagovna znamka, če prejšnja
evropska blagovna znamka uživa ugled v Uniji in če ima prejšnja nacionalna
blagovna znamka ugled v zadevni državi članici, in če bi uporaba prijavljene
blagovne znamke brez upravičenega razloga izkoristila ali oškodovala
razlikovalni značaj ali ugled prejšnje blagovne znamke.“; (12)
Člen 9 se nadomesti z naslednjim: „Člen 9
Pravice iz evropske blagovne znamke 1. Registracija evropske blagovne znamke daje
imetniku izključne pravice. 2. Brez poseganja v pravice imetnikov, ki so jih
pridobili pred datumom vložitve ali datumom prednostne pravice za evropsko blagovno
znamko, ima imetnik evropske blagovne znamke pravico preprečiti vsem tretjim
osebam, ki nimajo njegovega soglasja, da v gospodarskem prometu uporabljajo
kateri koli znak v zvezi z blagom ali storitvami, če: (a)
je znak enak evropski blagovni znamki v zvezi z
blagom ali storitvami, enakih tistim, za katere je evropska blagovna znamka
registrirana, in če takšna uporaba vpliva ali bi lahko vplivala na nalogo
evropske blagovne znamke, da potrošnikom zagotavlja podatke o poreklu blaga ali
storitev; (b)
je znak enak ali podoben evropski blagovni znamki
in se uporablja za blago ali storitve, ki so enake ali podobne blagu ali
storitvam, za katere je evropska blagovna znamka registrirana, če obstaja
verjetnost negotovosti v javnosti; verjetnost negotovosti vključuje verjetnost
povezovanja znaka in blagovne znamke; (c)
je znak enak ali podoben evropski blagovni znamki,
ne glede na to, ali se uporablja v zvezi z blagom ali storitvami, ki so enake
ali podobne tistim, za katere je evropska blagovna znamka registrirana, če imajo
te ugled v Uniji in če bi uporaba navedenega znaka brez upravičenega razloga
izkoristila ali oškodovala razlikovalni značaj ali ugled evropske blagovne
znamke. 3. V skladu z odstavkom 2 je med drugim lahko
zlasti prepovedano: (a)
opremljanje blaga ali njegove embalaže z znakom; (b)
ponujanje blaga, njegovo dajanje na trg ali
skladiščenje za te namene pod tem znakom, ali ponujanje ali opravljanje
storitev pod tem znakom; (c)
uvoz ali izvoz blaga pod tem znakom; (d)
uporaba znaka kot trgovsko ime ali ime podjetja ali
kot del trgovskega imena ali imena podjetja; (e)
uporaba znaka na poslovni dokumentaciji in v
oglaševanju; (f)
uporaba znaka v primerjalnem oglaševanju na način,
ki je v nasprotju z Direktivo 2006/114/ES. 4. Imetnik evropske blagovne znamke ima pravico
preprečiti uvoz blaga iz odstavka 3(c), če samo pošiljatelj blaga deluje
za komercialne namene. 5. Imetnik evropske blagovne znamke ima pravico,
da tretjim osebam prepreči vnos blaga v okviru trgovinske dejavnosti na
carinsko območje Unije, ne da bi bilo tam sproščeno v prost promet, če takšno
blago, vključno z embalažo, prihaja iz tretjih držav in ima brez dovoljenja
nameščeno blagovno znamko, ki je enaka kot evropska blagovna znamka,
registrirana za takšno blago, ali ki je bistveno ni mogoče razlikovati od
navedene blagovne znamke. (13)
Vstavita se člen 9a in člen 9b: „Člen 9a
Kršitev pravic imetnika z uporabo opreme, embalaže ali drugega sredstva Če je verjetno, da se bo oprema, embalaža ali
drugo sredstvo, kamor je znamka nameščena, uporabilo za blago ali storitve in
bi uporaba v zvezi s tem blagom ali storitvami pomenila kršitev pravic imetnika
v skladu s členom 9(2) in (3), ima imetnik evropske blagovne znamke pravico
preprečiti: (a)
namestitev v gospodarskem prometu znaka, ki je enak
ali podoben evropski blagovni znamki, na opremo, embalažo ali drugo sredstvo,
kamor se znamka lahko namesti; (b)
ponujanje ali dajanje na trg ali skladiščenje za
navedene namene ali uvoz ali izvoz opreme, embalaže ali drugega sredstva, kamor
se znamka namesti. Člen 9b
Datum prevladujočih pravic nasproti tretjim osebam 1. Pravice, ki jih daje evropska blagovna znamka,
učinkujejo zoper tretje osebe od datuma objave registracije blagovne znamke. 2. Ustrezno nadomestilo se lahko zahteva za
dejanja, ki se zgodijo po datumu objave prijave evropske blagovne znamke, ki bi
bile po objavi registracije blagovne znamke na podlagi tega prepovedane. 3. Sodišče, ki mu je zadeva dodeljena, ne sme
meritorno odločati o zadevi, dokler registracija ni objavljena.“; (14)
Člen 12 se nadomesti z naslednjim: „Člen 12
Omejitev pravic iz evropske blagovne znamke 1. Evropska blagovna znamka imetniku ne daje
pravice, da tretji osebi v gospodarskem prometu prepreči uporabo: (a)
svojega imena ali naslova; (b)
znakov ali označb, ki se ne razlikujejo ali ki
zadevajo vrsto, kakovost, količino, namen, vrednost, geografski izvor, čas
proizvodnje blaga ali opravljanja storitve ali druge značilnosti blaga ali
storitev; (c)
blagovne znamke za namene identifikacije ali
nanašanja na blago ali storitve, kot da bi bilo to blago ali storitve od
imetnika blagovne znamke, še zlasti če je uporaba blagovne znamke potrebna za
določitev namena izdelka ali storitve, zlasti kot dodatkov ali nadomestnih
delov. Prvi pododstavek se uporablja samo, če je uporaba
s strani tretje osebe v skladu z dobrimi poslovnimi običaji v industrijskih in
trgovinskih zadevah. 2. Uporaba s strani tretje osebe se šteje, da ni v
skladu z dobrimi poslovnimi običaji, zlasti v naslednjih primerih: (a)
če daje vtis, da obstaja gospodarska povezava med
tretjo osebo in imetnikom blagovne znamke; (b)
če brez upravičenega razloga izkorišča ali oškoduje
razlikovalni značaj ali ugled blagovne znamke.“; (15)
V členu 13(1) se izraz „Skupnosti“ nadomesti z
izrazom „Evropskega gospodarskega prostora.“; (16)
Vstavi se člen 13a: „Člen13a
Pravica imetnika pozneje registrirane blagovne znamke glede posega kot
obramba v postopkih za ugotavljanje kršitev 1. V postopkih za ugotavljanje kršitev imetnik
evropske blagovne znamke ni upravičen, da prepreči uporabo pozneje registrirane
evropske blagovne znamke, če se ta ne razglasi za nično v skladu s členi 53(3)
in (4), 54(1) in (2) ter 57(2). 2. V postopkih za ugotavljanje kršitev imetnik
evropske blagovne znamke ni upravičen, da prepreči uporabo pozneje registrirane
nacionalne blagovne znamke, če se ta ne razglasi za nično v skladu s členi 8, 9(1)
in (2) ter 48(3) Direktive [xxx]. 3. Če imetnik evropske blagovne znamke ni
upravičen, da v skladu z odstavkoma 1 ali 2 prepreči uporabo pozneje
registrirane blagovne znamke, imetnik navedene znamke ni upravičen, da prepreči
uporabo navedene prejšnje evropske blagovne znamke v postopku za ugotavljanje
kršitev.“; (17)
V členu 15(1) se drugi pododstavek nadomesti z
naslednjim: „Uporaba v pomenu odstavka 1 pomeni: (a)
uporabo evropske blagovne znamke v obliki, ki se
glede na obliko, v kateri je bila registrirana, razlikuje v elementih, ki ne
spreminjajo razlikovalnega značaja blagovne znamke, ne glede na to, ali je
blagovna znamka v obliki, kot se uporablja, tudi registrirana ali ne; (b)
namestitev evropske blagovne znamke na blago ali
njegovo embalažo v Uniji, izključno za potrebe izvoza.“; (18)
V členu 16(1) se uvodni stavek nadomesti z
naslednjim: „1. Razen če je v členih 17 do 24 drugače
določeno, se evropska blagovna znamka kot predmet premoženja obravnava v celoti
in za celotno območje Unije kot nacionalna blagovna znamka, registrirana v
državi članici, v kateri po registru evropskih blagovnih znamk (v nadaljnjem
besedilu: register):“; (19)
V členu 17 se črta odstavek 4; (20)
Člen 18 se nadomesti z naslednjim: „Člen 18
Prenos blagovne znamke, registrirane v imenu posrednika 1. Če je evropska blagovna znamka registrirana v
imenu posrednika ali zastopnika osebe, ki je imetnik navedene blagovne znamke,
brez imetnikovega dovoljenja, ima slednji pravico, da zahteva prenos evropske
blagovne znamke v svojo korist, razen če tak posrednik ali zastopnik upraviči
svoje ravnanje. 2. Imetnik lahko zahtevo za prenos v skladu z
odstavkom 1 predloži: (a)
Agenciji, namesto zahteve za razglasitev ničnosti
iz člena 53(1)(b); (b)
sodišču za evropsko blagovno znamko, kot je
določeno v členu 95, namesto nasprotne tožbe na ugotovitev ničnosti na
podlagi člena 100(1).“; (21)
Člen 19 se spremeni: (a)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Na prijavo ene od strank se pravice iz
odstavka 1 ali prenos navedenih pravic vpiše v register in objavi.“; (b)
doda se odstavek 3: „3. Vpis v register, izveden v skladu z odstavkom 2,
se izbriše ali spremeni na zahtevo ene od strank.“; (22)
V členu 20 se doda naslednji odstavek 4: „4. Vpis v register, izveden v skladu z odstavkom 3,
se izbriše ali spremeni na zahtevo ene od strank.“; (23)
V členu 22 se doda naslednji odstavek 6: „6. Vpis v register, izveden v skladu z odstavkom 5,
se izbriše ali spremeni na zahtevo ene od strank.“; (24)
V Prilogi II se vstavi naslednji oddelek 5: „ODDELEK 5
Prenos pooblastila Člen 24a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
obveznost prijavitelja, da zagotovi prevod ali
prepis v jezik prijave, kot je navedeno v členu 7(2)(b); (b)
postopek za vpis prenosa v register v skladu s členom 17(5);
(c)
postopek za vnos nastanka ali prenosa stvarne
pravice v register v skladu s členom 19(2); (d)
postopek za vpis izvršbe v register v skladu s
členom 20(3); (e)
postopek za vpis udeležbe v postopku insolventnosti
v register v skladu s členom 21(3); (f)
postopek za vnos podelitve ali prenosa licence v
register v skladu s členom 22(5); (g)
postopek za izbris ali spremembo vpisa stvarne
pravice, izvršbe ali licence v registru v skladu s členi 19(3), 20(4) oziroma 22(6).“; (25)
Člen 25 se nadomesti z naslednjim: „Člen 25
Vložitev prijav Prijava evropske blagovne znamke se vloži pri
Agenciji.“; (26)
Člen 26 se spremeni: (a)
v odstavku 1 se točka (d) nadomesti z naslednjim: „(d) prikaz znamke, ki izpolnjuje zahteve iz člena
4(b).“; (b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Poleg zahtev iz odstavkov 1 in 2 je prijava
evropske blagovne znamke skladna s formalnimi pogoji, določenimi v skladu s
členom 35a(b). Če navedeni pogoji omogočajo elektronsko predstavitev blagovne
znamke, lahko izvršni direktor Agencije določi oblike in največjo velikost
takšne elektronske datoteke.“; (27)
Člen 27 se nadomesti z naslednjim: „Člen 27
Datum vložitve Datum vložitve prijave evropske blagovne znamke je
datum, na katerega je prijavitelj pri Agenciji vložil dokumente, ki vsebujejo
informacije iz člena 26(1), pri čemer je treba plačati prijavno pristojbino, za
katero je bil plačilni nalog izdan najpozneje na ta datum.“; (28)
Člen 28 se nadomesti z naslednjim: „Člen 28
Določitev in klasifikacija blaga in storitev 1. Blago in storitve, za katere se zahteva registracija,
se razvrstijo v skladu s sistemom klasifikacije iz Nicejskega aranžmaja o
mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne
15. junija 1957 (v nadaljnjem besedilu: Nicejska klasifikacija). 2. Prijavitelj dovolj jasno in natančno opredeli
blago in storitve, katerih blagovno znamko želi zaščititi, da lahko pristojni
organi in gospodarski subjekti le na tej podlagi določijo obseg želene zaščite.
Seznam blaga in storitev omogoča, da se vsaka enota razvrsti le v en razred Nicejske
klasifikacije. 3. Za namene odstavka 2 se uporabljajo splošne
označbe, vključene v naslove razreda Nicejske klasifikacije, ali drugi splošni
izrazi, če so skladni s predpisanimi standardi jasnosti in natančnosti. 4. Agencija
zavrne prijavo v zvezi z označbami ali izrazi, ki so nejasni ali netočni, če
prijavitelj v roku, ki ga je določila Agencija, ne predlaga sprejemljivega
besedila. 5. Uporaba
splošnih pogojev, vključno s splošnimi označbami iz naslovov razreda Nicejske
klasifikacije, se razlaga tako, da vključuje vse blago ali storitve, jasno
zajete v dobesednem smislu označbe ali izraza. Uporaba
takih izrazov ali označb se ne razlaga tako, da zajema zahtevo za blago ali
storitve, ki jih ni mogoče tako razumeti. 6. Kadar prijavitelj zahteva registracijo za več
kot en razred, se blago in storitve razvrstijo glede na razrede Nicejske
klasifikacije, pri čemer je pred vsako skupino navedena številka razreda, v
katerega spada navedena skupina blaga ali storitev, in je predstavljena po
vrstnem redu razredov. 7. Klasifikacija blaga in storitev se uporablja
izključno v upravne namene. Blago in storitve se ne štejejo kot podobni, ker so
v istem razredu Nicejske klasifikacije, ter blago in storitve se ne štejejo kot
različni, ker so v različnih razredih Nicejske klasifikacije. 8. Imetniki evropskih blagovnih znamk,
prijavljenih pred 22. junijem 2012, ki so registrirane samo za celoten naslov
razreda Nicejske klasifikacije, lahko izjavijo, da je bil njihov namen na dan
vložitve prijave zahtevati zaščito za blago ali storitev, ki presegajo tiste,
ki so zajete v dobesednem smislu naslova navedenega razreda, če je tako
označeno blago ali storitve vključeno v abecedni seznam za navedeni razred
Nicejske klasifikacije v veljavi na dan vložitve. Izjava se pri Agenciji vloži v štirih mesecih od
začetka veljavnosti te uredbe ter jasno, natančno in podrobno navaja blago in
storitve, razen tistih, ki so jasno zajete v dobesednem smislu označb iz
naslova razreda, prvotno zajete z namenom imetnika. Agencija sprejme ustrezne
ukrepe za spremembo registra. Ta možnost ne posega v uporabo členov 15, 42(2), 51(1)(a)
in 57(2). Evropske blagovne znamke, za katere v roku iz
drugega pododstavka ni predložena nobena izjava, se štejejo, kot da od izteka
navedenega roka veljajo samo za blago ali storitve, ki so jasno zajete v
dobesednem smislu označb, vključenih v naslov ustreznega razreda.“; (29)
V členu 29(5) se doda naslednji stavek: „Če je potrebno, izvršni direktor Agencije od
Komisija zahteva, da preveri, ali država članica v smislu prvega stavka
priznava navedeno vzajemno obravnavanje.“; (30)
Člen 30 se nadomesti z naslednjim: „Člen 30
Zahteva za priznanje prednostne pravice 1. Zahteve
za priznanje prednostne pravice se vložijo skupaj s prijavo evropske blagovne
znamke in vključujejo datum, številko in državo prejšnje prijave. 2. Izvršni
direktor Agencije lahko določi, da dodatne informacije in dokumentacija
prijavitelja, ki podpirajo zahtevo za priznanje prednostne pravice, lahko
obsegajo manj, kot je potrebno v skladu s pravili iz člena 35a(d), če lahko
Agencija te informacije dobi drugje.“; (31)
Člen 33 se spremeni: (a)
odstavku 1 se doda naslednji stavek: „Zahteva za priznanje prednostne pravice se vloži
skupaj s prijavo evropske blagovne znamke.“; (b)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Prijavitelj, ki v skladu z odstavkom 1 zahteva
priznanje prednostne pravice, predloži dokazila o prikazu blaga ali storitev,
za katere je znamka prijavljena.“; (32)
Člen 34(3) se nadomesti z naslednjim: „3. Prednost,
ki se zahteva za starejšo evropsko blagovno znamko, zapade, če je bila prejšnja
starejša blagovna znamka, za katero se je prednost zahtevala, nična ali
razveljavljena. Kadar je starejša blagovna znamka razglašena za neveljavno,
prednost starejše zapade, če je za neveljavno razglašena pred datumom vložitve ali
datumom prednostne pravice evropske blagovne znamke.“; (33)
V Prilogi III se vstavi naslednji oddelek 5: „ODDELEK 5
Prenos pooblastila Člen 35
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
sredstva in način vložitve prijave evropske
blagovne znamke pri Agenciji v skladu s členom 25; (b)
podrobnosti glede vsebine prijave evropske blagovne
znamke iz člena 26(1), vrsta pristojbin, ki se plačajo za prijavo iz člena 26(2),
vključno s številom razredov blaga in storitev, ki jih zajemajo navedene
pristojbine, in formalni pogoji za prijavo iz člena 26(3); (c)
postopki za ugotavljanje vzajemnosti v skladu s
členom 29(5); (d)
postopek in pravila o informacijah ter
dokumentaciji zahteve za priznanje prednostne pravice na podlagi prejšnje
prijave v skladu s členom 30; (e)
postopek in pravila o dokazilih glede zahteve za
priznanje razstavne prednostne pravice v skladu s členom 33(1); (f)
postopek za predložitev zahteve za priznanje
prednosti starejše nacionalne blagovne znamke v skladu s členom 34(1) in členom
35(1).“; (34)
V členu 36(1) se točka (b) nadomesti z
naslednjim: „(b) ali prijava evropske blagovne znamke ustreza
zahtevam, določenim v tej uredbi, in formalnim pogojem iz člena 26(3);“; (35)
V členu 37 se črta odstavek 2; (36)
V naslovu IV se oddelek 2 črta; (37)
Člen 39 se spremeni: (a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Če so izpolnjeni pogoji, ki jih mora prijava
evropske blagovne znamke izpolnjevati, se prijava objavi za namene člena 42,
če ni bila zavrnjena v skladu s členom 37. Objava prijave ne posega v
informacije, ki so javnosti že na voljo kako drugače v skladu s to uredbo ali
na podlagi delegiranih aktov, sprejetih v skladu s to uredbo.“; (b)
doda se odstavek 3: „3. Agencija v objavi prijave popravi kakršne koli
napake.“; (38)
Člen 40 se nadomesti z naslednjim: „Člen 40
Pripombe tretjih oseb 1. Vsaka fizična ali pravna oseba in vsaka skupina
ali telo, ki predstavlja izdelovalce, proizvajalce, izvajalce storitev, trgovce
ali potrošnike, lahko Agenciji sporoči pisne pripombe, v katerih navede
razloge, zaradi katerih se blagovna znamka v skladu s členoma 5 in 7 po uradni
dolžnosti ne registrira. Te osebe niso stranke v postopku pred Agencijo. 2. Pripombe tretjih oseb se predložijo pred koncem
obdobja za ugovor ali, če je bil ugovor zoper blagovno znamko že vložen, pred
sprejetjem dokončne odločbe o ugovoru. 3. Predložitev iz odstavka 1 ne posega v pravico
Agencije, da ponovno pregleda absolutne razloge na lastno pobudo, in sicer
kadarkoli pred registracijo ter kadar je ustrezno. 4. Pripombe iz odstavka 1 se posredujejo
prijavitelju, ki lahko nanje odgovori.“; (39)
Člen 41(3) se nadomesti z naslednjim: „3. Ugovor je v pisni obliki in navaja razloge.
Ugovor se šteje za pravilno vloženega šele po plačilu pristojbine za ugovor. 4. V roku, ki ga določi Agencija, lahko vlagatelj
ugovora v podporo svoji zadevi predloži dejstva, dokaze in navedbe.“; (40)
V členu 42(2) se izrazi iz prvega stavka „v obdobju
petih let pred datumom objave“ nadomestijo z izrazi „v obdobju petih let pred
datumom vložitve prijave ali datumom prednostne pravice“; (41)
Člen 44 se spremeni: (a)
v odstavku 2 se točka (b) nadomesti z naslednjim: „(b) preden Agencija ne prizna datuma vložitve iz
člena 27 in med obdobjem za ugovor iz člena 41(1).“; (b)
odstavek 3 se črta. (42)
Člen 45 se nadomesti z naslednjim: „Člen 45
Registracija 1. Če prijava ustreza zahtevam te uredbe in če v
roku iz člena 41(1) nihče ni vložil pisnega ugovora ali če je bil ugovor
zavrnjen z dokončno odločbo, se blagovna znamka registrira kot evropska blagovna
znamka. Registracija se objavi. 2. Agencija izda potrdilo o registraciji. Potrdilo
se lahko izda v elektronski obliki. 3. Imetnik registrirane evropske blagovne znamke
ima pravico, da v zvezi z blagom in storitvami, ki jih zajema registracija,
uporabi simbol, in sicer poleg blagovne znamke, ki potrjuje, da je ta v Uniji
registrirana le toliko časa, dokler velja registracija. Natančno postavitev
navedenega simbola določi izvršni direktor Agencije. 4. Brez imetnikovega soglasja simbola registrirane
blagovne znamke ne uporablja nobena oseba, razen imetnika blagovne znamke.
Imetnik blagovne znamke simbola ne sme uporabljati, preden je znamka
registrirana ali po preklicu, ugotovitvi ničnosti, poteku veljavnosti ali
odpovedi blagovne znamke.“; (43)
V naslovu IV se vstavi naslednji oddelek 7: „ODDELEK 7
Prenos pooblastila Člen 45a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
postopek za pregled skladnosti z zahtevami glede
datuma vložitve iz člena 36(1)(a) in formalnimi pogoji iz člena 26(3) ter
postopkom za preverjanje plačila pristojbin za razred iz člena 36(1)(c); (b)
postopek za pregled absolutnih razlogov za
zavrnitev iz člena 37; (c)
podrobnosti, ki jih vsebuje objava prijave, iz
člena 39(1); (d)
postopek za popravljanje napak v objavah prijav
evropske blagovne znamke iz člena 39(3); (e)
postopek za predložitev pripomb tretjih oseb iz
člena 40; (f)
podrobnosti o postopku vložitve in pregleda
ugovorov iz členov 41 in 42; (g)
postopki, ki urejajo spremembo prijave v skladu s
členom 43(2) in delitev prijave v skladu s členom 44; (h)
podrobnosti, ki jih je treba vnesti v register pri
registraciji evropske blagovne znamke, in način objave registracije iz člena 45(1),
vsebina in način izdaje potrdila o registraciji iz člena 45(2).“; (44)
V členu 49 se črta odstavek 3; (45)
Vstavi se člen 49a: „Člen 49a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
vrste postopkov za podaljšanje evropske blagovne
znamke v skladu s členom 47, vključno z vrsto pristojbin, ki jih je treba
plačati; (b)
postopek, ki ureja spremembo registracije evropske
blagovne znamke iz člena 48(2); (c)
postopek, ki ureja delitev evropske blagovne znamke
iz člena 49.“; (46)
V členu 50 se odstavka 2 in 3 nadomestita z
naslednjim: „2. Odpoved Agenciji pisno prijavi imetnik
blagovne znamke. Učinkovati začne, ko se vpiše v register. Veljavnost
odpovedi evropske blagovne znamke, ki je bila Agenciji prijavljena po vložitvi
zahteve za razveljavitev navedene blagovne znamke v skladu s členom 56(1),
je odvisna od končne zavrnitve ali umika zahteve za razveljavitev.“; „3. Odpoved se vpiše le s privoljenjem
imetnika pravice, vpisanega v register. Če je licenca registrirana, se
odpoved v register vpiše le, če imetnik blagovne znamke dokaže, da je
pridobitelja licence obvestil o svoji nameri o odpovedi; ta vpis se opravi ob
izteku obdobja, določenega v skladu s členom 57a(a).“; (47)
V členu 53(1) se doda naslednji pododstavek: „Pogoji iz točk (a), (b) in (c) prvega pododstavka
so izpolnjeni na datum vložitve prijave ali datum prednostne pravice evropske
blagovne znamke.“; (48)
V členu 54(1) in (2) se izraz „ali do ugovarjanja
uporabi poznejše blagovne znamke“ črta; (49)
Člen 56 se spremeni: (a)
v odstavku 1 se točka (c) „po pravu zadevne države
članice“ nadomesti z „v skladu s pravom Unije ali pravom zadevnih držav
članic“; (b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Zahteva za razveljavitev ali ugotovitev
ničnosti ni dopustna, če je bila zahteva na podlagi istega predmeta in pravnega
temelja, ki je vključevala iste stranke, že obravnavana s strani Agencije ali
sodišča za evropske blagovne znamke, kot je navedeno v členu 95, ter je
odločba Agencije ali navedenega sodišča postala pravnomočna.“; (50)
V členu 57(2) se v drugem stavku izrazi, „objave
prijave blagovne znamke Skupnosti“ nadomesti z „vložitve prijave ali na datum
prednostne pravice evropske blagovne znamke“; (51)
V Prilogi VI se vstavi naslednji oddelek 6: „ODDELEK 6
Prenos pooblastila Člen 57a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
postopek odpovedi evropske blagovne znamke iz člena
50, vključno z obdobjem iz odstavka 3 navedenega člena; (b)
postopki, ki urejajo razveljavitev in ničnost evropske
blagovne znamke iz členov 56 in 57.“; (52)
Člen 58(1) se nadomesti z naslednjim: „1. Pritožba se lahko vloži zoper odločbe katerega
koli organa Agencije, pristojnega za odločanje in navedenega v točkah (a) do
(d) člena 130. Tako rok za pritožbo iz člena 60 kot rok za vložitev pritožbe
zadržita izvršitev.“; (53)
Člen 62 se črta; (54)
Člen 64(3) se nadomesti z naslednjim: „3. Odločbe odborov za pritožbe učinkujejo le od
dne, ko poteče rok iz člena 65(5), ali, če je bila v tem obdobju
vložena tožba pri Splošnem sodišču, od dne ko je bila ta tožba zavržena ali je
bila pri Sodišču vložena pritožba zoper odločbo Splošnega sodišča.“; (55)
Člen 65 se spremeni: (a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Proti odločbam odborov za pritožbe glede
pritožb se lahko vloži tožba pri Splošnem sodišču.“; (b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Splošno sodišče je pristojno, da razveljavi
ali spremeni sporno odločbo.“; (c)
odstavka 5 in 6 se nadomestita z naslednjim: „5. Tožba se pri Splošnem sodišču vloži v dveh
mesecih po datumu obvestila o odločbi odbora za pritožbe. 6. Agencija stori vse potrebno, da izvrši sodbo
Splošnega sodišča ali sodbo Sodišča,v primeru pritožbe zoper navedeno sodbo.“; (56)
Vstavi se člen 65a: „Člen 65a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
vsebina obvestila o pritožbi iz člena 60 in
postopek za vložitev in pregled pritožbe; (b)
vsebina in oblika odločb odbora za pritožbe iz
člena 64; (c)
povračilo pristojbin za pritožbo iz člena 60.“; (57)
Naslov naslova VIII se nadomesti z naslednjim: „POSEBNE DOLOČBE O EVROPSKIH KOLEKTIVNIH IN
CERTIFIKACIJSKIH BLAGOVNIH ZNAMKAH“; (58)
Med naslov VIII in člen 66 se vstavi naslednji
naslov: „ODDELEK 1
Evropske kolektivne blagovne znamke“; (59)
Člen 66(3) se nadomesti z naslednjim: „3. Naslovi I do VII in IX do XIV se uporabljajo
za evropske kolektivne blagovne znamke, če ta oddelek ne določa drugače.“; (60)
V členu 67(1) se izraz „v določenem roku“ nadomesti
z izrazom „v roku, predpisanem v skladu s členom 74a,“; (61)
člen 69 se nadomesti z naslednjim: „Člen 69
Pripombe tretjih oseb Če se Agenciji v skladu s členom 40
predložijo pisne pripombe glede evropske kolektivne blagovne znamke, navedene
pripombe lahko temeljijo tudi na posebnih razlogih, na podlagi katerih se
prijava evropske kolektivne blagovne znamke zavrne v skladu s členom 68.“; (62)
Vstavi se člen 74a: „Člen 74a
Prenos pooblastila Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih
aktov v skladu s členom 163, kar zadeva natančno določitev roka iz člena 67(1)
za predložitev pravilnika Agenciji, ki ureja uporabo evropske kolektivne
blagovne znamke, in vsebino navedenega pravilnika, kot je določena v členu 67(2).“; (63)
V Prilogi VIII se doda naslednji oddelek 2: „ODDELEK 2
Evropske certifikacijske blagovne znamke Člen 74b
Evropske certifikacijske blagovne znamke 1. Evropska certifikacijska blagovna znamka je
evropska blagovna znamka, ki se tako imenuje, ko se uporablja za in razlikuje
blago ali storitve, ki jih je imetnik blagovne znamke certificiral v zvezi z
geografskim poreklom, materialom, načinom proizvodnje blaga ali opravljanjem
storitev, kakovostjo, natančnostjo ali drugimi značilnostmi, ki se razlikujejo
od blaga in storitev, ki niso tako certificirani. 2. Vsaka pravna oseba, vključno z ustanovami,
organi in telesi, ki jih ureja javno pravo, lahko prijavi evropsko
certifikacijsko blagovno znamk, če: (a)
pravna oseba ne opravlja dejavnosti, ki vključujejo
dobavo iste vrste blaga ali storitev, kot je certificirano; (b)
je pravna oseba pristojna za certificiranje blaga
ali storitev, za katere bo blagovna znamka registrirana. 3. Z odstopanjem od člena 7(1)(c) so
znaki in označbe, ki v gospodarskem prometu lahko označujejo geografski izvor
blaga ali storitev, lahko evropske certifikacijske blagovne znamke
v smislu odstavka 1. Certifikacijska blagovna znamka imetniku ne daje
pravice, da tretji osebi prepreči uporabo teh znakov ali označb v gospodarskem
prometu, če jih ta uporablja v skladu z dobrimi poslovnimi običaji v
industrijskih in trgovinskih zadevah. Certifikacijska blagovna znamka se ne
more uveljavljati nasproti tretji osebi, ki ima pravico do uporabe geografskega
imena. 4. V naslovih I do VII in IX do XIV se uporabljajo
evropske certifikacijske blagovne znamke, če ta oddelek ne določa drugače. Člen 74c
Pravilnik o uporabi blagovne znamke 1. Prijavitelj evropske certifikacijske blagovne
znamke predloži pravilnik, ki ureja uporabo certifikacijske blagovne znamke, in
sicer v roku, predpisanem v skladu s členom 74k. 2. V pravilniku o uporabi se določijo osebe,
upravičene do uporabe blagovne znamke, lastnosti, ki se potrdijo z blagovno
znamko, način preverjanja navedenih lastnosti in nadzor uporabe blagovne znamke
s strani organa za potrjevanje ter pogoji za uporabo blagovne znamke, vključno
s sankcijami. Člen 74d
Zavrnitev prijave 1. Poleg razlogov za zavrnitev prijave evropske
blagovne znamke iz členov 36 in 37 se prijava evropske certifikacijske
blagovne znamke zavrne, če ne izpolnjuje člena 74b in 74c ali če je
pravilnik o uporabi v nasprotju z javnim redom ali sprejetimi moralnimi načeli. 2. Prijava evropske certifikacijske blagovne
znamke se zavrne tudi, če obstaja verjetnost zavajanja javnosti glede značaja
ali pomena blagovne znamke, zlasti, če bo morda razumljena kot nekaj drugega in
ne kot certifikacijska blagovna znamka. 3. Prijava se ne zavrne, če prijavitelj s
spremembo pravilnika o uporabi izpolni zahteve odstavkov 1 in 2. Člen 74e
Pripombe tretjih oseb Kadar se Agenciji v skladu s členom 40
predložijo pisne pripombe glede evropske certifikacijske blagovne znamke,
navedene pripombe lahko temeljijo tudi na posebnih razlogih, na podlagi katerih
se prijava evropske certifikacijske blagovne znamke zavrne v skladu s členom 74d. Člen 74f
Sprememba pravilnika o uporabi blagovne znamke 1. Imetnik evropske certifikacijske blagovne znamke
Agenciji predloži vse spremembe pravilnika o uporabi. 2. Sprememba se v register ne vpiše, če spremenjen
pravilnik ne izpolnjuje zahtev člena 74c ali vsebuje enega od razlogov za
zavrnitev iz člena 74d. 3. Člen 74e se uporablja za spremenjeni
pravilnik o uporabi. 4. Za namene te uredbe spremembe pravilnika o
uporabi začnejo veljati šele z datumom vpisa opombe o spremembi v register. Člen 74g
Prenos Z odstopanjem od člena 17(1) se lahko evropska
certifikacijska blagovna znamka prenese le na pravno osebo, ki izpolnjuje
zahteve člena 74b(2). Člen 74h
Osebe, upravičene do vložitve tožbe zaradi kršitve pravic 1. Samo imetnik evropske certifikacijske blagovne
znamke ali katera koli druga oseba, ki jo posebej pooblasti v ta namen, lahko
vloži tožbo zaradi kršitve pravic. 2. Imetnik evropske certifikacijske blagovne
znamke ima pravico, da zahteva nadomestilo v imenu oseb, ki so upravičene do
uporabe blagovne znamke, če so zaradi neupravičene uporabe blagovne znamke
utrpele škodo. Člen 74i
Razlogi za razveljavitev Poleg razlogov za razveljavitev iz člena 51
se pravice imetnika evropske certifikacijske blagovne znamke razveljavijo s
prijavo Agenciji ali na podlagi nasprotne tožbe v postopkih zaradi kršitev
pravic, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a)
imetnik ne izpolnjuje več zahtev člena 74b(2); (b)
imetnik ne sprejme razumnih ukrepov, da bi
preprečil uporabo blagovne znamke na način, ki ni združljiv s pogoji uporabe,
določenimi v pravilniku o uporabi ali v njegovih spremembah, ki so bile po
potrebi vpisane v register; (c)
način, na katerega je imetnik blagovno znamko
uporabljal, je povzročil negotovost javnosti, kot je navedeno v členu 74d(2); (d)
sprememba pravilnika o uporabi blagovne znamke je
bila navedena v registru zaradi kršitve člena 74f(2), razen če imetnik
blagovne znamke z nadaljnjo spremembo pravilnika o uporabi izpolni zahteve
navedenega člena. Člen 74j
Razlogi za ničnost Poleg razlogov za ničnost iz členov 52 in 53 se
evropska certifikacijska blagovna znamka, katere registracija krši člen 74d,
razglasi za nično ob prijavi Agenciji ali na podlagi nasprotne tožbe v
postopkih zaradi kršitve pravic, razen če imetnik blagovne znamke s spremembo
pravilnika o uporabi izpolni zahteve člena 74d. Člen 74k
Prenos pooblastila Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih
aktov v skladu s členom 163, kar zadeva natančno določitev roka iz člena 74c(1)
za predložitev pravilnika Agenciji, ki ureja uporabo evropske certifikacijske
blagovne znamke, in vsebino navedenega pravilnika, kot je določena v členu 74c(2).“; (64)
Člen 75 se nadomesti z naslednjim: „Člen 75
Oblika odločb in sporočil Agencije 1. V odločbah Agencije se navedejo razlogi, na
katerih temeljijo. Temeljijo le na razlogih ali dokazih, na katere so imele
zadevne stranke priložnost podati pripombe. 2. Na vseh odločbah, sporočilih ali obvestilih
Agencije so navedeni oddelek Agencije in imena odgovornih uradnikov. Na njih je
podpis uradnikov ali pa je namesto podpisa pritrjen ali natisnjenem žig
Agencije. Izvršni direktor lahko določi, da se uporabi drugačen način
identifikacije oddelkov Agencije in imen pristojnih uradnikov ali
identifikacije drugega kot žigov, če so odločbe, sporočila ali obvestila
Agencije poslani po telefaksu ali s katerim koli drugim tehničnim
komunikacijskim sredstvom.“; (65)
V členu 76(1) se doda naslednji stavek: „V postopkih za ugotavljanje ničnosti v skladu s
členom 52 Agencija svoj pregled omeji na razloge in navedbe, ki so jih podale
stranke.“; (66)
V členu 78 se doda naslednji odstavek 5: „5. Izvršni direktor Agencije določi zneske
stroškov, ki jih je treba plačati, vključno s predujmi v zvezi s stroški
pridobivanja dokazov iz člena 93a(b).“; (67)
Člen 79 se nadomesti z naslednjim: „Člen 79
Obveščanje 1. Agencija po uradni dolžnosti obvesti zadevne
osebe o odločbah in uradnih pozivih ter o vsakem obvestilu ali drugem
sporočilu, za katerega je določen rok ali o katerem morajo biti zadevne osebe
obveščene po drugih določbah te uredbe ali delegiranih aktih, sprejetih v
skladu s to uredbo, ali o katerih je obveščanje zahteval izvršni direktor
Agencije. 2. Izvršni direktor lahko določi, katere
dokumente, razen odločb, za katere velja rok za pritožbo, in uradni pozivi se
vročijo s priporočenim pismom z obvestilom pošte o prispetju priporočene
pošiljke. 3. Obvestilo se lahko pošlje prek elektronskih
sredstev, podrobnosti pa določi izvršni direktor. 4. Če se obvestilo pošlje prek javnega obvestila,
izvršni direktor določi, kako se obvestilo objavi, in določi enomesečni rok, po
katerem se šteje, da je bil dokument priglašen.“; (68)
Vstavijo se naslednji členi 79a, 79b, 79c in 79d: „Člen 79a
Obveščanje o izgubi pravic Če Agencija ugotovi, da je zaradi te uredbe ali
delegiranih aktov, sprejetih v skladu s to uredbo, ne da bi bila sprejeta
kakršna koli odločba, prišlo do izgube kakršnih koli pravic, o tem obvesti
zadevno osebo v skladu s členom 79. Ta oseba lahko zaprosi za odločbo glede te
zadeve. Agencija tako odločbo sprejme, če se ne strinja z osebo, ki jo zahteva;
v obratnem primeru Agencija spremeni svojo ugotovitev in obvesti osebo, ki
zahteva odločbo. Člen 79b
Sporočanje Agenciji Sporočila se lahko Agenciji pošljejo prek
elektronskih sredstev. Izvršni direktor določi obseg in tehnične pogoje, na
podlagi katerih se navedena sporočila lahko predložijo v elektronski obliki. Člen 79c
Roki 1. Za izračun in trajanje rokov se uporabljajo
pravila, sprejeta v skladu s členom 93a(f). 2. Izvršni direktor Agencije pred začetkom vsakega
koledarskega leta določi dneve, ko Agencija ne bo sprejemala dokumentov ali se
navadna pošta ne dostavlja na zadevnem območju, na katerem se Agencija nahaja. 3. Izvršni direktor določi trajanje obdobja
prekinitve v primeru splošne prekinitve dostave pošte v državi članici, v
kateri se Agencija nahaja, ali v primeru dejanskih prekinitev povezave Agencije
s sprejetimi elektronskimi komunikacijskimi sredstvi. 4. Če izjemen pojav, na primer naravna nesreča ali
stavka, prizadene ali moti pravilno sporočanje strank v postopkih pred Agencijo
ali obratno, lahko izvršni direktor določi, da se za stranke v postopkih, ki
imajo svoje stalno prebivališče ali registrirani sedež v zadevni državi članici
ali ki so imenovale zastopnika s poslovno enoto v zadevni državi, vsi roki, ki
bi sicer pretekli na datum začetka takšnega pojava ali po tem datumu, ki jih
določi izvršni direktor, podaljšajo do datuma, ki ga določi izvršni direktor.
Izvršni direktor pri določitvi navedenega datuma oceni, kdaj se izjemne
okoliščine končajo. Če pojav prizadene sedež Agencije, se v takšni določitvi
izvršnega direktorja navede, da velja za vse stranke v postopku. Člen 79d
Popravljanje napak in spregledov Agencija v svojih odločbah popravi kakršne koli
jezikovne napake, napake pri prepisu in spreglede ali tehnične napake, ki jih
Agenciji stori pri registraciji blagovne znamke ali objavi njene
registracije.“; (69)
Člen 80 se spremeni: (a)
v odstavku 1 se v prvem stavku izraz „odločbo z
očitno kršitvijo določb postopka“ nadomesti z izrazom „odločbo z očitno
napako“; (b)
v odstavku 2 se drugi stavek nadomesti z
naslednjim: „Izbris vpisa v registru ali preklic odločbe se
izvede v enem letu od datuma, na katerega je bil opravljen vpis v register ali
je bila sprejeta navedena odločba, in sicer po posvetovanju s strankami v
postopku in morebitnim imetnikom pravic glede zadevne evropske blagovne znamke,
ki so vpisane v register.“; (c)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim: „3. Ta člen ne posega v pravico pogodbenic, da
vložijo pritožbo v skladu s členi 58 in 65, ali v možnost popravljanja napak in
spregledov iz člena 79d. Če je bila pritožba vložena zoper odločbo Agencije, ki
vsebuje napako, pritožbeni postopki postanejo brezpredmetni, ko Agencija svojo
odločbo prekliče v skladu z odstavkom 1 tega člena.“; (70)
Člen 82 se spremeni: (a)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Ta člen se ne uporablja za roke, določene v
členu 29(1), členu 33(1), členu 36(2), členu 41(1) in (3), členu 47(3),
členu 60, členu 65(5), členu 81, členu 112 ali roke, določene v odstavku 1 tega
člena, ali roke za zahteve za priznanje prednosti starejše blagovne znamke v
skladu s členom 34, potem ko je bila prijava vložena.“; (b)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Če Agencija sprejme prijavo, se šteje, da
zaradi neupoštevanja roka ni bilo posledic. Če je bila med iztekom
neupoštevanega roka in zahtev za nadaljevanje postopkov sprejeta odločba,
oddelek, pristojen za odločanje o zamujenem dejanju, pregleda odločbo in, kadar
je zaključek zamujenega dejanja zadosten, sprejme drugačno odločbo. Če prvotne
odločbe ni mogoče spremeniti, se jo potrdi v pisni obliki.“; (71)
Vstavi se člen 82a: „Člen 82a
Prekinitev postopkov Med prekinitvijo ali nadaljevanjem postopka
Agencija deluje v skladu z načinom iz člena 93a(i).“; (72)
Člen 83 se nadomesti z naslednjim: „Člen 83
Sklicevanje na splošna načela Če v tej uredbi ali delegiranih aktih, sprejetih v
skladu s to uredbo, ni določb o postopku, Agencija upošteva načela procesnega
prava, ki so splošno priznana v državah članicah.“; (73)
V členu 85(1) se izraz „pod pogoji, določenimi v
izvedbeni uredbi“ nadomesti z izrazom „pod pogoji, določenimi v skladu s členom
93a(j).“; (74)
V členu 86(2) se drugi stavek nadomesti z
naslednjim: „Vsaka država članica določi en sam organ, ki je
odgovoren za preverjanje verodostojnosti odločbe in svoje kontaktne podatke
sporoči Agenciji, Sodišču in Komisiji. Nalog za izvršbo odločbe je priložen
odločbi navedenega organa, pri čemer ni potrebna nobena druga formalnost razen
potrditev verodostojnosti odločbe.“; (75)
Člen 87 se nadomesti z naslednjim: „Člen 87
Register evropskih blagovnih znamk 1. Agencija vodi register, ki vsebuje podatke,
katerih registracijo ali vključitev določa ta uredba ali delegiran akt, sprejet
v skladu s to uredbo. Agencija register redno posodablja. 2. Register je odprt za javnost. Lahko se hrani v
elektronski obliki. 3. Agencija vzdržuje elektronsko zbirko podatkov,
ki vsebuje podatke o prijavah registracije evropskih blagovnih znamk in vpisih
v register. Vsebina navedene zbirke je lahko na voljo javnosti. Izvršni
direktor določi pogoje za dostop do zbirke podatkov in način, na katerega je
njena vsebina lahko na voljo v strojno berljivi obliki, vključno z ustreznimi
dajatvami.“; (76)
Člen 88 se spremeni: (a)
naslov „Pregled spisov“ se nadomesti z naslovom
„Inšpekcijski pregled in vodenje spisov“; (b)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Če se spisi pregledujejo v skladu z odstavkoma
2 in 3, se lahko nekateri dokumenti v spisu umaknejo iz pregleda. Izvršni direktor
določi način pregleda. 5. Agencija hrani spise vseh postopkov v zvezi s
prijavo ali registracijo evropske blagovne znamke. Izvršni direktor določi
obliko, v kateri se navedeni spisi hranijo. Če se hranijo v elektronski obliki,
se izvirni dokumenti, ki so podlaga takšnih elektronskih spisov, uničijo po
preteku določenega obdobja od takrat, ko jih je Agencija prejela, o tem pa
odloča izvršni direktor.“; (77)
Člen 89 se nadomesti z naslednjim: „Člen 89
Periodične publikacije 1. Agencija periodično izdaja: (a)
bilten o evropskih blagovnih znamkah, ki vsebuje
vpise v register in tudi druge podatke, objavo katerih predpisuje ta uredba ali
delegirani akti, sprejeti v skladu s to uredbo; (b)
Uradni list, ki vsebuje obvestila in informacije
splošnega značaja, ki jih izdaja izvršni direktor Agencije, in vse druge
informacije, pomembne za to uredbo ali njeno izvajanje. Publikacije iz točk (a) in (b) se lahko objavijo v
elektronski obliki. 2. Bilten o evropskih blagovnih znamkah se objavi
na način in v časovnih presledkih, ki jih določi izvršni direktor. 3. Izvršni direktor lahko določi, da se nekatere
enote objavijo v Uradnem listu v vseh uradnih jezikih Unije.“; (78)
Člen 92 se spremeni: (a)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim: „2. Brez poseganja v drugi stavek odstavka 3 so
fizične ali pravne osebe, ki nimajo stalnega prebivališča ali resničnega in
dejanskega sedeža ali podružnice podjetja v Uniji, pri Agenciji zastopane v
skladu s členom 93(1) v vseh postopkih iz te uredbe, razen pri vlaganju prijave
evropske blagovne znamke. Z odstopanjem od prvega pododstavka fizične ali
pravne osebe iz navedenega pododstavka pri Agenciji niso zastopane v primerih,
ki so določeni v skladu s členom 93a(p).“; (b)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Če so izpolnjeni pogoji, določeni v skladu s
členom 93a(p), se imenuje skupni zastopnik.“; (79)
Člen 93 se spremeni: (a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Zastopstvo fizičnih ali pravnih oseb pri
Agenciji lahko izvajajo le: (a)
kakršen koli pravosodni delavec iz ene od držav
članic s sedežem v Uniji, če je v navedeni državi pooblaščen, da deluje kot
zastopnik pri zadevah v zvezi z blagovnimi znamkami; (b)
poklicni zastopniki, katerih imena so na seznamu,
ki ga v ta namen vodi Agencija. Zastopniki, ki delujejo pred Agencijo, na zahtevo
Agencije vložijo tudi podpisano pooblastilo za vložitev spisov.“; (b)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Izvršni direktor Agencije lahko dovoli izjemo
od: (a)
zahteve iz drugega stavka odstavka 2(c), če
prijavitelj predloži dokaz, da si je zahtevane kvalifikacije pridobil drugače; (b)
zahteve iz odstavka 2(a) v primeru visoko
kvalificiranih strokovnjakov, če so izpolnjene zahteve odstavka 2(b) in (c).“; (c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim: „5. Oseba se lahko odstrani iz seznama poklicnih
zastopnikov v skladu s pogoji, določenimi v skladu s členom 93a(p).“; (80)
V naslovu IX se vstavi naslednji oddelek 5: „ODDELEK 5
Prenos pooblastila Člen 93a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
zahteve v zvezi z obliko odločb iz člena 75; (b)
način ustnega postopka in pridobivanja dokazov iz
členov 77 in 78; (c)
način obveščanja iz člena 79; (d)
postopek za obveščanje o izgubi pravic iz člena 79a;
(e)
pravila o komunikacijskih sredstvih, vključno z
elektronskimi komunikacijskimi sredstvi iz člena 79b, ki jih uporabljajo
stranke v postopkih pred Agencijo, in obrazcih, ki jih da na voljo Agencija; (f)
pravila, ki urejajo izračun in trajanje rokov iz
člena 79c(1); (g)
postopek popravljanja kakršnih koli jezikovnih
napak, napak pri prepisu in spregledov v odločbah Agencije ali tehnične napake,
ki jih Agenciji stori pri registraciji blagovne znamke ali objavi njene
registracije, kot je določeno v členu 79d; (h)
postopek za razveljavitev odločbe ali izbris vpisa
v register iz člena 80(1); (i)
način za prekinitev in nadaljevanje postopkov pred
Agencijo iz člena 82a; (j)
postopki v zvezi s porazdelitvijo in določitvijo
stroškov iz člena 85(1); (k)
podatki iz člena 87(1); (l)
postopek za pregled spisov iz člena 88, vključno z
deli spisa, ki so umaknjeni iz pregleda, in način vodenja spisov Agencije iz
člena 88(5); (m)
način objave podatkov in vnosov iz člena 89(1)(a) v
biltenu o evropskih blagovnih znamkah, vključno z vrsto informacij in jezikov,
v katerih se morajo navedeni podatki in vpisi objaviti; (n)
pogostost, oblika in jeziki, v katerih se objavijo
publikacije Uradnega lista Agencije iz člena 89(1)(b); (o)
način izmenjave informacij in sporočil med Agencijo
in organi držav članic ter pregled spisov s strani ali prek sodišč ali organov
držav članic v skladu s členom 90; (p)
odstopanja od obveznosti glede zastopnika pred
Agencijo v skladu s členom 92(2), pogoji, na podlagi katerih se imenuje
skupni zastopnik v skladu s členom 92(4), pogoji, na podlagi katerih morajo
zaposleni iz člena 92(3) in poklicni zastopniki iz člena 93(1) Agenciji
predložiti podpisano pooblastilo, da lahko prevzamejo zastopanje, vsebina tega
pooblastila in pogoji, na podlagi katerih se lahko oseba odstrani s seznama
poklicnih zastopnikov v skladu s členom 93(5).“; (81)
V Naslovu X se naslov Oddelka 1 nadomesti z
naslednjim: „Uporaba pravil Unije o pristojnosti in
priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah“; (82)
Člen 94 se spremeni: (a)
naslov se nadomesti z naslednjim: „Uporaba pravil Unije o pristojnosti in
priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah“; (b)
v odstavku 1 se izraz „Uredba (ES) št. 44/2001
uporablja“ nadomesti z izrazom „pravila Unije o pristojnosti in priznavanju ter
izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah uporabljajo“; (c)
doda se odstavek 3: „3. Sklicevanja v tej uredbi na Uredbo (ES)
št. 44/2001 po potrebi vključujejo sporazum med Evropsko skupnostjo in
Združenim kraljestvom o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih
odločb v civilnih in gospodarskih zadevah z dne 19. oktobra 2005.“; (83)
V členu 96(c) se izraz „člena 9(3), drugi stavek„
nadomesti z izrazom „člena 9b(2)“; (84)
Člen 99(3) se nadomesti z naslednjim: „3. Pri tožbah iz člena 96(a) in (c) je ugovor v
zvezi s razveljavitvijo ali ničnostjo evropske blagovne znamke, vložen na drug
način kot pa v obliki nasprotne tožbe, dopusten, če toženec zahteva, da se
pravice imetnika evropske blagovne znamke razveljavijo zaradi odsotnosti resne
in dejanske uporabe v času vložitve tožbe zaradi kršitve.“; (85)
Člen 100 se spremeni: (a)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Sodišče za evropske blagovne znamke, pri
katerem je bila vložena nasprotna tožba za razveljavitev ali ugotovitev
ničnosti evropske blagovne znamke, ne nadaljuje pregleda nasprotne tožbe,
dokler zainteresirana stranka ali sodišče Agencije ne obvesti o datumu, na
katerega je bila vložena nasprotna tožba. Agencija navedene informacije vnese v
register. Če Agencija obravnava zahtevo za razveljavitev ali ugotovitev
ničnosti evropske blagovne znamke, mora o tem obvestiti Sodišče, ki ostane v
postopku, dokler odločba o zahtevi ni končna ali ko je zahteva umaknjena.“; (b)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim: „6. Če sodišče za evropske blagovne znamke izda
sodbo, ki je postala pravnomočna po nasprotni tožbi na razveljavitev ali
ugotovitev ničnosti evropske blagovne znamke, se izvod sodbe nemudoma pošlje
Agenciji, in sicer to stori sodišče ali katera koli druga stran v nacionalnem
postopku. Agencija ali katera koli zainteresirana stran lahko zahteva
informacije o takšnem prenosu. Agencija vnese sodbo v register in sprejme vse
potrebne ukrepe, da izvrši sodbo Sodišča.“; (86)
Člen 102(2) se nadomesti z naslednjim: „2. Sodišče za evropske blagovne znamke lahko
uporabi tudi ukrepe ali naloge, ki so na voljo na podlagi veljavne zakonodaje
in za katere meni, da so ustrezni v okoliščinah zadeve.“; (87)
Člen 108 se črta; (88)
V členu 113(3) se izraz „skupaj s formalnimi
pogoji, določenimi v izvedbeni uredbi“ nadomesti z izrazom „skupaj s formalnimi
pogoji, določenimi v skladu s členom 114a“; (89)
V členu 114(2) se izraz „iz izvedbene uredbe“
nadomesti z izrazom „delegiranih aktov, sprejetih v skladu s to uredbo“; (90)
Vstavi se člen 114a: „Člen 114a
Prenos pooblastila Komisija je pooblaščena za sprejemanje delegiranih
aktov v skladu s členom 163, kar zadeva formalne pogoje, ki jih mora
izpolnjevati zahteva za konverzijo evropske blagovne znamke, podrobnosti
njenega pregleda in objave.“; (91)
Člen 116(2) se nadomesti z naslednjim: „2. Agencija lahko brez poseganja v odstavek 1
uporabi napotene nacionalne strokovnjake ali drugo osebje, ki ni zaposleno v
Agenciji. Upravni odbor sprejme odločbo, ki določa pravila o napotitvi
nacionalnih strokovnjakov na Agencijo.“; (92)
V členu 117 se izraz „Na Uradu“ nadomesti z izrazom
„Za Agencijo in njeno osebje“; (93)
Člen 119 se spremeni: (a)
drugi stavek drugega pododstavka odstavka 6 se
nadomesti z naslednjim: „Prevod se predloži v roku, določenem v skladu s
členom 144a(b).“; (b)
doda se odstavek 8: „8. Izvršni direktor določi način, na katerega
morajo biti prevodi overjeni.“; (94)
V členu 120(1) se izraz „izvedbena uredba“
nadomesti z izrazom „delegirani akt, sprejet v skladu s to uredbo“; (95)
Člen 122 se črta; (96)
člen 123 se nadomesti z naslednjim: „Člen 123
Preglednost 1. Za dokumente, ki jih hrani Agencija, se
uporablja Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (*). 2. Upravni odbor sprejme podrobna pravila za
uporabo Uredbe (ES) št. 1049/2001. 3. Zoper odločbe, ki jih Agencija sprejme na
podlagi člena 8 Uredbe (ES) št. 1049/2001, je mogoče vložiti pritožbo pri
varuhu človekovih pravic ali pa so lahko predmet tožbe pred Sodiščem Evropske
unije, pod pogoji, določenimi v členih 228 in 263 Pogodbe. 4.
Obdelava osebnih podatkov Agencije se izvaja v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001
Evropskega parlamenta in Sveta (**). (*) UL L 145, 31.5.2001, str. 43. (**) UL L 8, 12.1.2001, str. 1.“; (97)
Vstavi se člen 123a: „Člen 123a
Pravila o varnosti na področju varstva zaupnih in občutljivih nezaupnih
podatkov Agencija
uporablja načela varnosti, opredeljena v varnostnih pravilih Komisije za
varstvo zaupnih podatkov Evropske unije in občutljivih nezaupnih podatkov,
kakor je določeno v Prilogi k Sklepu Komisije 2001/844/ES, ESPJ, Euratom (*).
To med drugim zajema določbe o izmenjavi, obdelavi in hrambi takšnih podatkov. (*) UL L 317, 3.12.2001, str. 1.“; (98)
V Naslovu XII se vstavi oddelek 1a: „ODDELEK 1a
Naloge Agencije in sodelovanje za spodbujanje približevanja Člen 123b
Naloge Agencije 1. Naloge Agencije so: (a)
upravljanje in spodbujanje sistema evropske
blagovne znamke iz te uredbe; (b)
upravljanje in spodbujanje sistema evropskih modelov
iz Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 (*); (c)
spodbujanje približevanja praks in orodij na
področju blagovnih znamk ter modelov, in sicer v sodelovanju z glavnimi uradi
za industrijsko lastnino v državah članicah, vključno z Uradom Beneluksa za
intelektualno lastnino; (d)
naloge iz Uredbe (EU) št. 386/2012 Evropskega
parlamenta in Sveta (**). 2. Agencija v zvezi z nalogami iz odstavka 1
sodeluje z institucijami, organi, telesi, uradi za industrijsko lastnino,
mednarodnimi in nevladnimi organizacijami. 3. Agencija lahko omogoča prostovoljne storitve
mediacije, in sicer za namen zagotavljanja pomoči strankam pri doseganju mirne
rešitve. Člen 123c
Sodelovanje za spodbujanje približevanja praks in orodij 1. Agencija, uradi za industrijsko lastnino držav
članic in Urad Beneluksa za intelektualno lastnino sodelujejo za spodbujanje
približevanja praks ter orodij na področju blagovnih znamk in modelov. To sodelovanje zajema naslednja področja
dejavnosti: (a)
razvoj skupnih standardov na področju pregleda; (b)
oblikovanje skupnih ali povezanih zbirk podatkov in
portalov za namene posvetovanja, poizvedb in klasifikacije v celotni Uniji; (c)
neprekinjeno zagotavljanje in izmenjava podatkov
ter informacij, vključno z dopolnjevanjem zbirk podatkov in portalov iz točke
(b); (d)
vzpostavitev skupnih standardov in praks z namenom
zagotavljanja interoperabilnosti postopkov in sistemov v Uniji ter krepitve
njihove usklajenosti, učinkovitosti in uspešnosti; (e)
izmenjavo informacij o pravicah industrijske
lastnine in postopkih, vključno z medsebojno podporo služb za pomoč uporabnikom
in informacijskih centrov; (f)
izmenjavo strokovnega znanja in pomoč v zvezi s
področji, določenimi v točkah od (a) do (e). 2. Agencija določi, pripravi in usklajuje skupne
projekte interesa Unije v zvezi s področji iz odstavka 1. Določitev projekta
vključuje posebne obveznosti in odgovornosti vsakega sodelujočega urada za
industrijsko lastnino držav članic in Urada Beneluxa za intelektualno lastnino. 3. Uradi za industrijsko lastnino držav članic in
Urad Beneluksa za intelektualno lastnino učinkovito sodelujejo v skupnih
projektih iz odstavka 2, in sicer z namenom zagotavljanja njihovega razvoja,
delovanja, interoperabilnosti in posodabljanja. 4.
Agencija zagotovi finančno podporo za skupne projekte v interesu Unije iz
odstavka 2, če je to potrebno za zagotovitev učinkovitega sodelovanja
uradov za industrijsko lastnino držav članic in Urada Beneluxa za intelektualno
lastnino v projektih v smislu odstavka 3. Finančna podpora je lahko v
obliki nepovratnih sredstev. Skupni znesek financiranja ne presega 10 %
letnih prihodkov Agencije. Upravičenci nepovratnih sredstev so uradi za
industrijsko lastnino držav članic in Urad Beneluksa za intelektualno lastnino.
Nepovratna sredstva se lahko odobrijo brez razpisov za zbiranje predlogov v
skladu s finančnimi pravili, ki veljajo za Agencijo, in načeli postopkov za
podelitev teh sredstev iz finančne uredbe (EU) št. 966/2012 Evropskega
parlamenta in Sveta (***) ter delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012
(****). (*) UL L 3, 5.1.2002, str. 1. (**) UL L 129, 16.5.2012, str. 1. (***) UL L 298, 26.10.2012, str. 1. (****) UL L 362, 31.12.2012, str. 1.“; (99)
V naslovu XII se oddelka 2 in 3 nadomestita z
naslednjim: „ODDELEK 2
Upravni odbor Člen 124
Naloge upravnega odbora 1. Brez poseganja v naloge, ki so proračunskemu
odboru dodeljene v oddelku 5, ima upravni odbor naslednje naloge: (a)
upravni odbor sprejme letni program dela Agencije
za naslednje leto na podlagi osnutka, ki ga izvršni direktor predloži v skladu
s členom 128(4)(c), pri čemer upošteva mnenje Komisije ter sprejeti letni
program dela posreduje Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji; (b)
upravni odbor po izmenjavi stališč med izvršnim
direktorjem in ustreznim odborom Evropskega parlamenta sprejme večletni
strateški program za Agencijo, vključno s strategijo Agencije o mednarodnem
sodelovanju, na podlagi osnutka, ki ga izvršni direktor predloži na podlagi
osnutka v skladu s členom 128(4)(d), pri čemer upošteva mnenje Komisije in
sprejeti večletni strateški program posreduje Evropskemu parlamentu, Svetu in
Komisiji; (c)
upravni odbor na podlagi osnutka, ki ga izvršni
direktor predloži v skladu s členom 128(4)(f), sprejme letno poročilo ter ga
posreduje Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču; (d)
upravni odbor sprejme večletni načrt kadrovske
politike na podlagi osnutka, ki ga izvršni direktor predloži v skladu s členom 128(4)(g); (e)
Upravni odbor sprejme pravila o preprečevanju in
obvladovanju navzkrižij interesov v Agenciji; (f)
v skladu z odstavkom 2 izvaja pooblastila na
področju osebja Agencije, ki mu jih podeljujejo kadrovski predpisi pristojnega
organa za imenovanje in v skladu s pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev
glede pristojnega organa, ki je pooblaščen za sklepanje pogodbe o zaposlitvi (v
nadaljnjem besedilu: pooblastila pristojnega organa za imenovanja); (g)
upravni odbor sprejme ustrezna izvedbena pravila h
kadrovskim predpisom in pogojem zaposlovanja drugih uslužbencev v skladu s
členom 110 kadrovskih predpisov; (h)
upravni odbor imenuje in odstavi s položaja
izvršnega direktorja in njegove namestnike v skladu s členom 129 ter imenuje
predsednika odborov za pritožbe ter predsednike in člane posameznih odborov za
pritožbe v skladu s členom 136; (i)
upravni odbor zagotavlja ustrezno nadaljnje
ukrepanje na podlagi ugotovitev in priporočil, ki izhajajo iz notranjih ali
zunanjih revizijskih poročil ter vrednotenj iz člena 165a in tudi preiskav
Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF); (j)
pred sprejetjem smernic glede pregleda Agencije in
v drugih primerih, ki jih določa ta uredba, se je treba posvetovati z upravnim
odborom; (k)
upravni odbor lahko izvršnemu direktorju in
Komisiji predloži svoja mnenja in zahteve za informacije, kadar je po njegovem
mnenju to potrebno. 2. Upravni odbor v skladu s členom 110 kadrovskih
predpisov in členom 142 pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev sprejme
odločbo na podlagi člena 2(1) kadrovskih predpisov in člena 6 pogojev za
zaposlitev drugih uslužbencev ter prenese ustrezna pooblastila pristojnega
organa za imenovanja na izvršnega direktorja ter določi pogoje, na podlagi
katerih se lahko ta prenos pooblastila prekliče. Izvršni direktor ima pristojnost, da navedeno
pooblastilo prenese na sodelavce. Zaradi izjemnih okoliščin lahko upravni odbor z
odločbo začasno prekine prenos pooblastila pristojnega organa za imenovanja na
izvršnega direktorja in tudi pooblastil, ki jih je le-ta prenesel na sodelavce,
ter jih izvaja sam ali pa jih prenese na enega od svojih članov ali uslužbenca,
razen izvršnega direktorja. Člen 125
Sestava upravnega odbora 1. Upravni odbor sestavljajo po en predstavnik
vsake države članice in dva predstavnika Komisije ter njihovi namestniki. 2. Članom upravnega odbora lahko pomagajo
svetovalci ali strokovnjaki, če tako določa poslovnik. 3. Mandat traja štiri leta. Lahko se podaljša. Člen 126
Predsednik upravnega odbora 1. Upravni odbor izmed svojih članov izvoli
predsednika in njegovega namestnika. Namestnik po uradni dolžnosti zamenja
predsednika, če slednji ne more opravljati svojih dolžnosti. 2. Mandat predsednika in njegovega namestnika
traja štiri leta. Mandat se lahko enkrat podaljša. Če jima med mandatom preneha
članstvo v upravnem odboru, se jima z istim dnem izteče tudi mandat. Člen 127
Sestanki 1. Sestanke upravnega odbora sklicuje predsednik. 2. Izvršni direktor se udeležuje razprav, razen če
upravni odbor odloči drugače. 3. Upravni odbor ima enkrat letno redni sestanek.
Poleg tega se sestaja na pobudo predsednika ali na zahtevo Komisije ali
tretjine držav članic. 4. Upravni odbor sprejme poslovnik. 5. Upravni odbor odloča z absolutno večino svojih
članov. Vendar pa je za odločbe, za katere je upravni odbor pooblaščen v skladu
s členom 124(1)(a) in (b), členom 126(1) ter členom 129(2) in (4),
potrebna dvotretjinska večina njegovih članov. V obeh primerih ima vsak član en
glas. 6. Upravni odbor lahko na sestanke povabi
opazovalce. 7. Sekretariat upravnega odbora zagotovi Agencija. ODDELEK 2a
Izvršni odbor Člen 127a
Ustanovitev Upravni odbor lahko ustanovi izvršni odbor. Člen 127b
Naloge in organizacija 1. Izvršni odbor pomaga upravnemu odboru. 2. Naloge izvršnega odbora so: (a)
priprava odločb, ki jih sprejme upravni odbor; (b)
skupaj z upravnim odborom zagotavljanje ustreznih
nadaljnjih ukrepov na podlagi ugotovitev in priporočil, ki izhajajo iz
notranjih ali zunanjih revizijskih poročil ter vrednotenj in tudi preiskav
Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF); (c)
brez poseganja v naloge izvršnega direktorja iz
člena 128 pomoč in svetovanje izvršnemu direktorju pri izvajanju odločb
upravnega odbora, z namenom okrepiti nadzor upravnega poslovodenja. 3. Po potrebi in zaradi nujnosti lahko izvršni
odbor sprejema nekatere začasne odločbe v imenu upravnega odbora, zlasti glede
zadev upravnega poslovodenja, vključno z umikom prenesenega pooblastila
pristojnega organa za imenovanja. 4. Izvršni odbor sestavljajo predsednik upravnega
odbora, en predstavnik Komisije v upravnem odboru in trije drugi člani, ki jih
upravni odbor imenuje izmed svojih članov. Predsednik upravnega odbora je tudi
predsednik izvršnega odbora. Izvršni direktor sodeluje na sestankih izvršnega
odbora, vendar nima pravice do glasovanja. 5. Mandat članov upravnega odbora traja štiri
leta. Mandat članov izvršnega odbora se konča, ko se konča njihovo članstvo v
upravnem odboru. 6. Upravni odbor ima redni sestanek vsaj vsake tri
mesece. Poleg tega se sestane na pobudo predsednika ali na zahtevo članov. 7. Izvršni odbor izpolnjuje določbe poslovnika, ki
ga določi upravni odbor. ODDELEK 3
Izvršni direktor Člen 128
Naloge izvršnega direktorja 1. Agencijo vodi izvršni direktor. Za svoje
ravnanje je odgovoren upravnemu odboru. 2. Brez poseganja v pristojnosti Komisije,
upravnega odbora in proračunskega odbora je izvršni direktor neodvisen pri
opravljanju dolžnosti in niti ne zahteva niti ne sprejema nobenih navodil
katere koli vlade ali drugega organa. 3. Izvršni direktor je zakoniti zastopnik
Agencije. 4. Izvršni direktor ima zlasti naslednje naloge: (a)
sprejema vse potrebne ukrepe, vključno s
sprejemanjem notranjih upravnih navodil in objavljanjem obvestil, za
zagotovitev delovanja Agencije; (b)
izvaja odločbe, ki jih sprejme upravni odbor; (c)
pripravi osnutek letnega programa dela o oceni
človeških in finančnih virov za vsako dejavnost in ga po posvetovanju s
Komisijo predloži upravnemu odboru; (d)
pripravi osnutek večletnega strateškega programa,
vključno s strategijo Agencije za mednarodno sodelovanje, in ga po posvetovanju
s Komisijo in izmenjavi mnenj s pristojnim odborom Evropskega parlamenta
predloži upravnemu odboru; (e)
izvaja letni program dela in večletni strateški
program ter upravnemu odboru poroča o njunem izvajanju; (f)
pripravi letno poročilo o dejavnostih Agencije in
ga predloži v odobritev upravnemu odboru; (g)
pripravi osnutek večletnega načrta kadrovske
politike in ga po posvetovanju s Komisijo predloži upravnemu odboru; (h)
pripravi akcijski načrt na podlagi ugotovitev
notranjih ali zunanjih revizijskih poročil in vrednotenj ter preiskav
Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), o napredku pa dvakrat na leto
poroča Komisiji in upravnemu odboru; (i)
ščiti finančne interese Unije z uporabo
preventivnih ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcije in vseh drugih
nezakonitih dejavnosti, in sicer z učinkovitimi pregledi in, če se ugotovijo
nepravilnosti, z izterjavo nepravilno plačanih zneskov in, kadar je to
primerno, z uvedbo učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih administrativnih ter
finančnih kazni; (j)
pripravi strategijo Agencije na področju boja proti
goljufijam in jo v odobritev predloži proračunskemu odboru; (k)
za zagotovitev enotne uporabe uredbe lahko na
razširjeni odbor za pritožbe naslovi pravna vprašanja, zlasti če so odbori za
pritožbe glede tega vprašanja izdali različne odločbe; (l)
pripravi ocene prihodkov in izdatkov Agencije ter
izvaja proračun; (m)
izvaja pooblastila v zvezi z osebjem, ki mu jih je
upravni odbor podelil v skladu s členom 124(1)(f); (n)
izvaja pooblastila, ki so mu podeljena v skladu s
členi 26(3), 29(5), 30(2), 45(3), 75(2), 78(5), 79, 79b, 79c, 87(3), 88, 89, 93(4),
119(8) in 144 v skladu z merili iz te uredbe in delegiranih aktov, sprejetih v
skladu s to uredbo; (o)
svoje naloge lahko prenese. 5. Izvršnemu direktorju pomaga eden ali več
namestnikov izvršnega direktorja. Če je izvršni direktor odsoten ali zadržan,
ga zamenja namestnik izvršnega direktorja ali eden od namestnikov zamenja
izvršnega direktorja, in sicer v skladu s postopkom, ki ga določi upravni
odbor. Člen 129
Imenovanje, podaljšanje mandata in odstavitev izvršnega direktorja s
položaja 1. Izvršni direktor se zaposli kot začasni
uslužbenec Agencije v skladu s členom 2(a) pogojev za zaposlitev drugih
uslužbencev Unije. 2. Izvršnega direktorja imenuje upravni odbor na
podlagi seznama kandidatov, ki jih predlaga Komisija, in sicer po javnem in
preglednem izbirnem postopku. Pred imenovanjem je lahko kandidat, ki ga izbere
upravni odbor, pozvan, da pred katerim koli pristojnim odborom Evropskega
parlamenta poda izjavo in odgovarja na vprašanja njegovih poslancev. Agencijo
pri sklenitvi pogodbe z izvršnim direktorjem zastopa predsednik upravnega
odbora. Izvršni direktor se lahko odstavi s položaja le na
podlagi odločbe upravnega odbora, ki ukrepa na predlog Evropske komisije. 3. Mandat izvršnega direktorja je pet let. Do
konca navedenega obdobja Komisija izvede ocenjevanje, pri čemer upošteva
vrednotenje uspešnosti izvršnega direktorja ter prihodnje naloge in izzive
Agencije. 4. Upravni odbor lahko na predlog Komisije, ki
upošteva oceno iz odstavka 3, enkrat podaljša mandat izvršnega direktorja za
največ pet let. 5. Izvršni direktor, katerega mandat je bil
podaljšan, ne sme sodelovati v drugem izbirnem postopku za isto delovno mesto
ob koncu celotnega obdobja. 6. Namestniki izvršnega direktorja se imenujejo
ali odstavijo s položaja, kot je predvideno v odstavku 2, in sicer po posvetovanju
z izvršnim direktorjem in po potrebi z novoizvoljenim izvršnim direktorjem.
Mandat namestnika izvršnega direktorja je pet let. Ta mandat lahko upravni
odbor, ki ukrepa na predlog Komisije, kot je določeno v odstavku 4, po
posvetovanju z izvršnim direktorjem enkrat podaljša za največ pet let.“; (100)
Člen 130 se spremeni: (a)
točka (c) se nadomesti z naslednjim: „(c) oddelek za vodenje registra;“ (b)
doda se naslednja točka (f): „(f) katera koli druga enota ali oseba, ki jo je
izvršni direktor imenoval za ta namen.“; (101)
V členu 132(2) se tretji stavek nadomesti z
naslednjim: „V posebnih primerih, določenih v skladu s členom 144a(c),
odločbe sprejme en sam član.“; (102)
Člen 133 se nadomesti z naslednjim: „Člen 133
Oddelek za vodenje registra 1. Oddelek za vodenje registra je pristojen za
sprejemanje odločb v zvezi z vpisi v register. 2. Pristojen je tudi za vodenje seznama poklicnih
zastopnikov iz člena 93(2). 3. Odločbe oddelka sprejme en član.“; (103)
Člen 134 se spremeni: (a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1.
Oddelek za izbris je pristojen za odločanje v zvezi z: (a)
zahtevo za razveljavitev ali ugotovitev ničnosti
evropske blagovne znamke, (b)
zahtevo za prenos evropske blagovne znamke iz člena
18.“; (b)
v odstavku 2 se tretji stavek nadomesti z
naslednjim: „V posebnih primerih, določenih v skladu s členom 144a(c),
odločbe sprejme en sam član.“; (104)
Vstavi se člen 134a: „Člen 134a
Splošne pristojnosti Odločbe iz te uredbe, ki ne spadajo v pristojnost
pregledovalca, oddelka za ugovore, oddelka za izbris ali oddelka za vodenje
registra, sprejme kateri koli uradnik ali enota, ki jo v ta namen imenuje
izvršni direktor.“; (105)
Člen 135 se spremeni: (a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Odbori za pritožbe so pristojni za odločanje o
pritožbah glede odločb, sprejetih v skladu s členi od 131 do 134a.“; (b)
v odstavku 3 se točka (a) nadomesti z
naslednjim: „(a) predsedstvo odborov za pritožbe iz člena 136(4)(a);
ali“; (c)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim: „4. Razširjeni odbor je pristojen za izražanje
obrazloženih mnenj glede pravnih vprašanj, ki jih izvršni direktor predloži v
skladu s členom 128(4)(k).“; (d)
v odstavku 5 se zadnji stavek črta; (106)
Člen 136 se nadomesti z naslednjim: „Člen 136
Neodvisnost članov odborov za pritožbe 1. Predsednik odborov za pritožbe in predsedniki
posameznih odborov se v skladu s postopkom iz člena 129 o imenovanju
izvršnega direktorja imenujejo za obdobje petih let. V tem obdobju ne smejo
biti odstavljeni s položaja, razen če za to obstajajo tehtni razlogi in Sodišče
na zahtevo institucije, ki jih je imenovala, sprejme ustrezno odločbo. 2. Mandat predsednika odborov za pritožbe se lahko
podaljša za pet let ali do upokojitvene starosti, če to starost doseže med
novim mandatom, in sicer po predhodnem pozitivnem vrednotenju njegovega dela,
ki ga izvede upravni odbor. 3. Mandat predsednikov posameznih odborov se lahko
podaljša za pet let ali do upokojitvene starosti, če to starost dosežejo med
novim mandatom, in sicer po predhodnem pozitivnem vrednotenju njihovega dela,
ki ga izvede upravni odbor in je predmet pozitivnega mnenja predsednika odborov
za pritožbe. 4. Predsednik odborov za pritožbe ima naslednje
upravne in organizacijske naloge: (a)
predseduje predsedstvu odborov za pritožbe,
pristojnemu za določanje pravil in organizacije dela odborov; (b)
zagotavlja izvajanje odločb predsedstva; (c)
posameznim odborom dodeljuje zadeve na podlagi
objektivnih meril, ki jih določi predsedstvo odborov za pritožbe; (d)
izvršnemu direktorju posreduje zahteve za izdatke
odborov, da bi lahko pripravil ocene izdatkov. Predsednik odborov za pritožbe predseduje
razširjenemu odboru. 5. Člane odborov za pritožbe imenuje upravni odbor
za obdobje petih let. Njihov mandat se lahko podaljša za pet let ali do
upokojitvene starosti, če to starost dosežejo med novim mandatom, in sicer po
predhodnem pozitivnem vrednotenju njihovega dela, ki ga izvede upravni odbor in
je predmet pozitivnega mnenja predsednika odborov za pritožbe. 6. Članov odborov za pritožbe ni mogoče odstaviti
s položaja, razen če za to obstajajo tehtni razlogi in če Sodišče potem, ko mu
je zadevo posredoval upravni odbor na priporočilo predsednika odborov za
pritožbe, po posvetovanju s predsednikom posameznega odbora, ki mu zadevni član
pripada, sprejme ustrezno odločbo. 7. Predsednik odborov za pritožbe in predsedniki
ter člani posameznih odborov za pritožbe so neodvisni. Pri odločanju niso
vezani na nobena navodila. 8. Odločbe razširjenega odbora za pritožbe ali
mnenja o pravnih vprašanjih, ki jih izvršni direktor posreduje v skladu s
členom 135, so zavezujoča za organe Agencije, pristojne za odločanje, iz člena 130. 9. Predsednik odborov za pritožbe ter predsedniki
in člani posameznih odborov za pritožbe ne smejo biti pregledovalci ali člani
oddelkov za ugovore, oddelka za vodenje registra ali oddelkov za izbris.“; (107)
Člen 138 se nadomesti z naslednjim: „Člen 138
Proračunski odbor 1. Proračunski odbor ima naloge, dodeljene v tem
oddelku. 2. Členi 125, 126 in 127(1) do (4), (6) in (7) se
smiselno uporabljajo za proračunski odbor. 3. Proračunski odbor odloča z absolutno večino
vseh svojih članov. Vendar pa je pri odločanju potrebna dvotretjinska večina
članov, za kar je pristojen proračunski odbor v skladu s členom 140(3) in členom
143. V obeh primerih ima vsak član en glas.“; (108)
V členu 139 se doda naslednji odstavek 4: „4. Agencija vsaki dve leti Komisiji posreduje
poročilo o svojem finančnem položaju. Na podlagi tega poročila Komisija
pregleda finančni položaj Agencije.“; (109)
Vstavi se člen 141a: „Člen 141a
Boj proti goljufijam 1. Za olajšanje boja proti goljufijam, korupciji
in drugim nezakonitim dejavnostim v skladu z Uredbo (ES) št. 1073/1999 Agencija
pristopi k Medinstitucionalnemu sporazumu z dne 25. maja 1999 o notranjih preiskavah,
ki jih opravlja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), in sprejme
ustrezne določbe, ki se uporabljajo za vse zaposlene v Agenciji, in sicer z
uporabo obrazca iz Priloge k navedenemu sporazumu. 2. Evropsko računsko sodišče lahko izvaja revizije
na podlagi dokumentacije in na kraju samem pri vseh prejemnikih nepovratnih
sredstev, izvajalcih in podizvajalcih, ki so od Agencije prejeli sredstva
Unije. 3. OLAF lahko izvaja preiskave, vključno s
pregledi in inšpekcijami na kraju samem, v skladu z določbami in postopki iz
Uredbe (ES) št. 1073/1999 in Uredbe (Euratom, ES) št. 2185/96, da se
ugotovi, ali je prišlo do goljufije, korupcije ali drugih nezakonitih dejanj,
ki škodijo finančnim interesom Unije, v zvezi z dodelitvijo nepovratnih
sredstev, ali pogodbi, ki jo financira Agencija. 4. Brez poseganja v odstavke 1, 2 in 3 sporazumi o
sodelovanju s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami, pogodbe,
sporazumi in odločbe o nepovratnih sredstvih Agencije vsebujejo določbe, ki
izrecno pooblaščajo Evropsko računsko sodišče in OLAF za izvajanje takšnih
revizij in preiskav, in sicer v skladu z njihovimi pristojnostmi. 5. Proračunski odbor sprejme strategijo za boj
proti goljufijam, ki je sorazmerna s tveganji goljufij ob upoštevanju razmerja
stroškov in koristi za ukrepe, ki jih je treba izvajati.“; (110)
Člen 144 se nadomesti z naslednjim: „Člen 144
Pristojbine 1. Poleg pristojbin iz členov 26(2), 36(1)(c), 41(3),
44(4), 47(1) in (3), 49(4), 56(2), 60, 81(3), 82(1), 113(1) in 147(5) se
pristojbine zaračunavajo tudi v naslednjih primerih: (a)
ob izdaji kopije potrdila o registraciji; (b)
ob registraciji licence ali druge pravice v zvezi z
evropsko blagovno znamko; (c)
ob registraciji licence ali druge pravice
v zvezi z uporabo evropske blagovne znamke; (d)
ob izbrisu registracije licence ali druge pravice; (e)
ob spremembi registrirane evropske blagovne znamke; (f)
ob izdaji izpisa iz registra; (g)
ob pregledu spisov; (h)
ob izdaji kopij dokumentov iz spisov; (i)
ob izdaji certificiranih kopij prijave; (j)
ob posredovanju informacij v spisu; (k)
ob pregledu določitve stroškov postopka, ki jih je
treba povrniti. 2. Zneski pristojbin iz odstavka 1 se določijo na
višini, ki zagotavlja, da prihodki iz njih načeloma zadoščajo za uravnotežen
proračun Agencije, hkrati pa ne povzročajo kopičenja znatnega presežka.
Komisija brez poseganja v člen 139(4) izvede pregled ravni pristojbin, če se
znaten presežek ponavlja. Če na podlagi pregleda na pride do zmanjšanja ali
spremembe ravni pristojbin, katere namen je preprečevanje dodatnega kopičenja
znatnega presežka, se presežek po pregledu prenese v proračun Unije 3. Izvršni direktor določi znesek, ki se zaračuna
za katere koli storitve Agencije, razen tistih iz odstavka 1, in za
publikacije, ki jih Agencija izdaja v skladu z merili iz delegiranega akta,
sprejetega v skladu s členom 144a(d). Ta znesek ne presega zneska, ki je
potreben za pokritje stroškov zadevne storitve Agencije. 4. V skladu z merili iz delegiranega akta,
sprejetega v skladu s členom 144a(d), lahko izvršni direktor sprejme
naslednje ukrepe: (a)
določi lahko, katere posebne metode plačila, razen
tistih iz člena 144a(e), se lahko uporabljajo, zlasti pologi na tekoče
račune Agencije; (b)
določi lahko zneske, pod katerimi se preplačani
znesek, plačan za kritje pristojbine ali dajatve, ne povrne; (c)
opusti lahko ukrep za prisilno izterjavo kakršnega
koli zneska, če je znesek izterjave majhen ali če za izterjavo ni veliko
možnosti. Kadar se lahko uporabljajo metode plačila iz točke
(a), izvršni direktor določi datum, na katerega se ta plačila Agenciji
izvedejo. (111)
Vstavi se naslednji oddelek 6: „ODDELEK 6
Prenos pooblastila Člen 144a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
posebna merila uporabe jezikov iz člena 119; (b)
primeri, v katerih en sam član v skladu s členom 132(2)
in členom 134(2) sprejme odločbe o ugovoru in izbrisu; (c)
podrobnosti o organizaciji odborov za pritožbe,
vključno z vzpostavitvijo in vlogo predsedstva odborov za pritožbe iz člena 135(3)(a),
sestava razširjenega odbora in pravila o napotitvah nanj, kakor je navedeno v
členu 135(4), in pogoji, na podlagi katerih en sam član v skladu s členom 135(2)
in (5) sprejme odločbe; (d)
sistem pristojbin in dajatev, ki se Agenciji
plačajo v skladu s členom 144, vključno z zneskom pristojbin, metodami plačila,
valutami, zapadlostjo pristojbin in stroškov, določenim datumom plačila in
posledicami nezadostnega plačila in preplačila, morebitnimi brezplačnimi
storitvami in merili, v skladu s katerimi lahko izvršni direktor izvaja
pooblastila iz člena 144(3) in (4).“; (112)
V členu 145 se izraz „uredbe za njeno izvajanje“
nadomesti z izrazom „delegirani akti, sprejeti v skladu s to uredbo,“; (113)
V členu 147 se odstavki 4, 5 in 6
nadomestijo z naslednjim: „4. Za vložitev mednarodne prijave se Agenciji plača
pristojbina. Kadar mednarodna registracija temelji na registrirani evropski
blagovni znamki, se pristojbina plača na dan registracije evropske blagovne
znamke. Dokler zahtevana pristojbina ni plačana, se šteje, da prijava ni bila
vložena. 5. Mednarodna prijava izpolnjuje formalne pogoje
iz člena 161a(a). 6. Agencija preveri, ali mednarodna prijava
izpolnjuje pogoje iz člena 146 ter odstavkov 1, 3 in 5 tega člena. 7. Agencija nemudoma pošlje mednarodno prijavo
Mednarodnemu uradu.“; (114)
Vstavi se člen 148a: „Člen 148a
Obveščanje o ničnosti osnovne prijave ali registracije V roku petih let od datuma mednarodne registracije
Agencija Mednarodni urad uradno obvesti o dejstvih in odločbah, ki vplivajo na
veljavnost prijave ali registracije evropske blagovne znamke, na kateri temelji
mednarodna registracija.“; (115)
V členu 149 se doda naslednji stavek: „Zahteva izpolnjuje formalne pogoje, določene v
skladu s členom 161a(c).“; (116)
Člen 154(4) se črta; (117)
Vstavi se člen 154a: „Člen154a
Kolektivne in certifikacijske blagovne znamke Kadar mednarodna registracija temelji na osnovni
prijavi ali registraciji kolektivne, certifikacijske ali garancijske blagovne
znamke, Agencija ravna v skladu s postopki iz člena 161a(f).“; (118)
Člen 155 se črta; (119)
Člen 156 se spremeni: (a)
v odstavku 2 se izraz „šest mesecev“ nadomesti z
izrazom „en mesec“; (b)
odstavek 4 se črta. (120)
Vstavijo se naslednji členi 158a, 158b in 158c: „Člen 158a
Pravni učinki registracije prenosov Vpis spremembe lastništva mednarodne registracije
v mednarodni register ima enak učinek kot vnos prenosa v register v skladu s
členom 17. Člen 158b
Pravni učinki registracije licenc in drugih pravic Vpis licence ali omejitve imetnikove pravice
razpolaganja v zvezi z mednarodno registracijo v mednarodni register ima enak
učinek kot registracija licence, stvarne pravice, izvršbe ali postopkov zaradi
insolventnosti v registru v skladu s členi 19, 20, 21 in 22. Člen 158c
Pregled zahtev za registracijo prenosov, licenc ali omejitev imetnikove
pravice razpolaganja Agencija pošlje zahteve za registracijo spremembe
lastništva, licence ali omejitve imetnikove pravice razpolaganja, spremembe ali
preklica licence ali izbrisa omejitve imetnikove pravice razpolaganja, ki so
bile vložene pri njej, Mednarodnemu uradu v primerih iz člena 161a(h).“; (121)
Člen 159 se spremeni: (a)
v odstavku 1 se točka (b) nadomesti z naslednjim: „(b) v imenovanje države članice, podpisnice
Madridskega protokola, če je bilo na dan zahteve za konverzijo možno imenovati
to državo članico neposredno po Madridskem protokolu. Uporabljajo se členi 112,
113 in 114.“; (b)
v odstavku 2 se črta izraz „ali Madridskega
sporazuma“; (122)
V Naslovu XIII se vstavi naslednji oddelek 4: „ODDELEK 4
Prenos pooblastila Člen 161a
Prenos pooblastila Na Komisijo se v skladu s členom 163 prenese
pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov, s katerimi se določijo: (a)
formalni pogoji za mednarodno prijavo iz člena 147(5),
postopek za pregled mednarodne prijave v skladu s členom 147(6) in načinom
posredovanja mednarodne prijave Mednarodnemu uradu v skladu s členom 147(4); (b)
način obveščanja iz člena 148a; (c)
formalni pogoji zahteve za ozemeljsko razširitev iz
člena 149(2), postopek za pregled navedenih pogojev in načinom posredovanja
navedene zahteve Mednarodnemu uradu; (d)
postopek za vložitev zahteve za priznanje prednosti
starejše blagovne znamke v skladu s členom 153; (e)
postopki za preverjanje absolutnih razlogov za
zavrnitev iz člena 154 ter vložitev in preverjanje ugovora v skladu s členom 156,
vključno s potrebnimi sporočili, posredovanimi Mednarodnemu uradu; (f)
postopki v zvezi z mednarodnimi registracijami iz
člena 154a; (g)
primeri, v katerih Agencija Mednarodni urad obvesti
o razveljavitvi učinkov mednarodne registracije v skladu s členom 158, in
informacije, ki jih takšno obvestilo vsebuje; (h)
način predložitve zahtev iz člena 158c Mednarodnemu
uradu; (i)
pogoji, ki jih zahteva za konverzijo izpolnjuje v
skladu s členom 159(1); (j)
formalni pogoji za prijavo spremembe iz člena 161
in postopki za takšne spremembe; (k)
način sporočanja med Agencijo in Mednarodnim
uradom, vključno s sporočili, ki se posredujejo v skladu s členi 147(4), 148a, 153(2)
in 158c.“; (123)
Člen 162 se črta; (124)
Člen 163 se črta; (125)
Vstavi se člen 163a: „Člen 163a
Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov se
Komisiji podeli pod pogoji, določenimi v tem členu. 2. Pooblastilo iz členov 24a, 35a, 45a, 49a, 57a, 65a,
74a, 74k, 93a, 114a, 144a in 161a se podeli za nedoločen čas. 3. Pooblastilo iz odstavka 2 lahko Evropski
parlament ali Svet kadar koli prekliče. S sklepom o preklicu preneha veljati
prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Preklic začne veljati dan po objavi v Uradnem
listu Evropske unije ali na poznejši datum, ki je v njem naveden. Sklep ne
vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem
hkrati uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členi 24a, 35a,
45a, 49a, 57a, 65a, 74a, 74k, 93a, 114a, 144a in 161a, začne veljati le, če
temu Evropski parlament ali Svet v roku dveh mesecev po tem, ko je bil o
navedenem aktu uradno obveščen, ne nasprotuje ali če pred iztekom navedenega
roka Evropski parlament in Svet Komisijo obvestita, da ne bosta nasprotovala.
Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.“; (126)
Člen 164 se črta; (127)
Vstavi se člen 165a: „Člen 165a
Vrednotenje in pregled 1. Do leta 2019 in nato vsakih pet let Komisija
naroči vrednotenje o izvajanju te uredbe. 2. V vrednotenju se pregleda pravni okvir za
sodelovanje Agencije, centralnih uradov za industrijsko lastnino držav članic
in Urada Beneluksa za intelektualno lastnino, s posebnim poudarkom na
financiranju mehanizma. V vrednotenju se nadalje ocenijo vpliv, uspešnost in
učinkovitost Agencije ter njene delovne prakse. Vrednotenje obravnava zlasti
morebitno potrebo po spremembi pooblastil Agencije in finančne posledice
takšnih sprememb. 3. Komisija poročilo o vrednotenju skupaj s
svojimi sklepi glede poročila pošlje Evropskemu parlamentu, Svetu in upravnemu
odboru. Ugotovitve vrednotenja se objavijo. 4. Pri vsakem drugem vrednotenju se ob upoštevanju
ciljev, pooblastil in nalog Agencije ocenijo njeni rezultati. Če Komisija
ugotovi, da obstoj Agencije glede na zastavljene cilje, pooblastila in naloge
ni več upravičen, lahko predlaga razveljavitev te uredbe.“ Člen 2 Ta uredba začne veljati [navedite datum, in
sicer devetdeseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije]. Člen 1(9), (10)(b), (21), (22), (23), (25), (26),
(27), (29), (30), (31), (34), (37), (38), (41), (44), (46), (57), (58), (59), (60),
(61), (63), (64), (66), (67), (68), (69), (70), (71), (72), (73), (75), (76), (77),
(78), (79), (88), (89), (93), (94), (99), če se nanaša na člen 128(4)(n), (101),
(103)(b), (105)(d), (112), (113), (114), (115), (117), (120), (123) in (124),
začne veljati [navedite prvi dan v mesecu, ki sledi 18-mesečnemu obdobju po
datumu iz prvega odstavka]. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se
neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za
Svet Predsednik Predsednik
[1] Sklepi Sveta za konkurenčnost z dne 21. in 22. maja 2007,
dokument Sveta 9427/07. [2] Sporočilo Komisije: „Najprej pomisli na male“, „Akt za
mala podjetja“ za Evropo, COM(2008) 394 final z dne 25. junija 2008. [3] COM(2008) 465 final z dne 16. julija 2008. [4] COM(2010) 546 final z dne 6. oktobra 2010. [5] Enotni trg na področju varstva pravic intelektualne
lastnine: spodbujanje ustvarjalnosti in inovacij za zagotavljanje ekonomske
rasti, kakovostnih delovnih mest in vrhunskih proizvodov in storitev v Evropi,
COM(2011) 287. [6] Glej končno študijo inštituta Max Planck s prilogami na:
http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/tm/index_en.htm. [7] Sklepi Sveta za konkurenčnost z dne 25. maja 2010
o prihodnji reviziji sistema blagovne znamke v EU, UL C 140, 29.5.2010,
str. 22. [8] UL UUNT 2005, str. 1402. [9] UL L 343, 14.12.2012, str. 1. [10] UL L 154, 17.6.2009, str. 1. [11] UL L 39, 13.2.2008, str. 16. [12] Sporazum o trgovinskih vidikih pravic intelektualne
lastnine, UL L 336, 23.12.1994, str. 213. [13] Mnenje AG Jääskinena v zadevi C-323/09, Interflora,
točka 9. [14] Sodba z dne 11. septembra 2007, zadeva C-17/06, Céline,
ECR I-07041. [15] UL L 376, 27.12.2006, str. 21. [16] Sodba z dne 1. decembra 2011, zadevi C-446/09 Philips
in C-495/09 Nokia. [17] Skupne izjave Sveta in Komisije Evropskih skupnosti, ki se
vnesejo v zapisnik zasedanja Sveta, o prvi Direktivi Sveta o približevanju
zakonodaj držav članic o blagovnih znamkah, sprejeti 21. decembra 1988. [18] Sodba z dne 19. junija 2012, zadeva, C-307/10, „IP
Translator“. [19] Sporočilo št. 2/12 predsednika Urada, UL UUNT 7/2012. [20] UL L 303, 15.12.1995, str. 1. [21] UL L 303, 15.12.1995, str. 33. [22] UL L 28, 6.2.1996, str. 11. [23] UL C 146 E, 12.6.2008, str. 79. [24] UL L 78, 24.3.2009, str. 1. [25] UL L 40, 11.2.1989, str. 1. [26] UL L 299, 8.11.2008, str. 25. [27] COM(2008) 465. [28] UL C 140, 29.5.2010, str. 22. [29] COM(2011) 287. [30] UL L 336, 23.12.1994, str. 214. [31] UL L 376, 27.12.2006, str. 21.