EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0554
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL AND THE EUROPEAN PARLIAMENT Mid-term report on the implementation of the Action Plan on Unaccompanied Minors
POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU Vmesno poročilo o izvajanju akcijskega načrta za mladoletnike brez spremstva
POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU Vmesno poročilo o izvajanju akcijskega načrta za mladoletnike brez spremstva
/* COM/2012/0554 final */
POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU Vmesno poročilo o izvajanju akcijskega načrta za mladoletnike brez spremstva /* COM/2012/0554 final */
I. Uvod Komisija je maja 2010 sprejela Akcijski
načrt za mladoletnike brez spremstva (2010–2014)[1], čemur je junija 2010
sledilo sprejetje sklepov Sveta o mladoletnikih brez spremstva[2]. Akcijski načrt in sklepi
Sveta so uveljavili skupen pristop na ravni EU, ki temelji na načelu otrokove
koristi. Določili so glavne smeri ukrepanja, kot so preprečevanje,
sprejem in iskanje dolgoročnih rešitev, ki se bodo izvajale z vrsto
praktičnih ukrepov, h katerim so se zavezale institucije in agencije
Evropske unije (EU), države članice EU in zainteresirane strani. Z Akcijskim načrtom in sklepi Sveta je
bila Komisija pozvana, da do sredine leta 2012 pripravi poročilo o
njihovem izvajanju. V omenjenem vmesnem poročilu so izpostavljeni pomembnejši
dosežki med majem 2010 in junijem 2012 ter opredeljena področja,
na katerih bosta v naslednjih dveh letih potrebna večja pozornost in
ciljno usmerjeno ukrepanje. Poročilu je priložen delovni dokument služb
Komisije[3],
ki vsebuje podrobnejši opis ukrepov institucij in agencij EU ter nacionalnih
uprav držav članic EU. Kadar je ustrezno, se sklicuje tudi na dejavnosti
drugih akterjev. Poročilo in delovni dokument služb temeljita na
raziskavah, posvetovanjih z državami članicami in stalnem dialogu z
organizacijami civilne družbe. II. Trenutno stanje Razvoj dogodkov v zadnjih dveh letih kaže, da
prihod mladoletnikov brez spremstva[4]
ni začasen pojav, temveč dolgoročna značilnost migracije v
EU, in da je potreben skupen pristop EU do te skupine migrantov. Razlogi za prihod mladoletnikov brez spremstva
so še naprej raznoliki in medsebojno povezani. Nekateri med njimi so beg pred
oboroženimi spopadi, naravnimi katastrofami, diskriminacijo ali preganjanjem. V
tem okviru se svetovni dogodki, kot so konflikt v Afganistanu in Iraku ali
politični nemiri, povezani z dogodki arabske pomladi, zdijo pomembni
dejavniki, ki vplivajo na takšne tokove. Afganistan in Irak sta bila leta 2009
glavni matični državi mladoletnikov brez spremstva v EU[5], leta 2010 pa sta bili
poleg držav „Afriškega roga“ še vedno pomembni matični državi v
večini držav članic[6].
Nekateri otroci ne odidejo po lastni volji, temveč jih v tujino pošljejo
njihove družine, da bi se izognili političnemu preganjanju, imeli dostop
do izobrazbe in blaginje, česar doma nimajo, ali le zato, da bi pobegnili
pred revščino in našli zaposlitev v EU[7],
medtem ko se drugi želijo pridružiti družinskim članom, ki so že na
ozemlju EU. Nekateri mladoletniki brez spremstva pa pridejo kot žrtve trgovine
z ljudmi in so obsojeni na izkoriščanje. Kot je navedeno v akcijskem načrtu, je
statistika o tej skupini migrantov omejena in ostaja takšna kljub nekaterim
izboljšavam pri zbiranju podatkov. Najzanesljivejši razpoložljivi podatki so
podatki o mladoletnikih brez spremstva, ki so zaprosili za azil. Leta 2011
je bilo v EU-27 12 225 prošenj za azil, kar je primerljivo s prejšnjimi
leti[8] in kaže na to, da je ta vrsta
migracije še vedno zelo pomembna. O drugih vrstah tokov mladoletnikov brez
spremstva je na voljo manj podatkov. V letu 2011 je bilo skupno sporočeno
število dovoljenj za prebivanje, izdanih mladoletnikom brez spremstva, 4 406[9]. Na splošno dokazi kažejo na
to, da se število otrok, ki prihajajo v EU, ni bistveno zmanjšalo in se v
prihodnjih letih verjetno ne bo spremenilo. Obseg in narava tokov se med državami
članicami še vedno razlikujejo. Mladoletniki brez spremstva v nekatere
države članice pridejo pretežno kot prosilci za azil. Primer je Švedska,
kjer se je število prošenj za azil, ki so jih vložili mladoletniki brez
spremstva, iz leta v leto enakomerno povečevalo, in sicer s 1 510
leta 2008 na 2 655 leta 2011. Podobno se je v Nemčiji v
istem obdobju število prošenj za azil iz te skupine migrantov skoraj potrojilo,
in sicer s 765 na 2 125[10].
V drugih državah članicah so azilni
tokovi sorazmerno manj pomembni v primerjavi z otroki, ki prihajajo kot
nezakoniti migranti. To se dogaja v Italiji in Španiji, ki sta leta 2010[11] izdali prva dovoljenja za 2 278
in 819 mladoletnikov brez spremstva, ki niso zaprosili za azil. Delež teh
nezakonitih tokov je vedno večji zaradi političnih nemirov v
severnoafriških državah in drugod. V Italiji so na primer opazili, da so se
tokovi mladoletnikov brez spremstva iz tradicionalnih matičnih držav, kot
je Albanija, v zadnjih letih zmanjšali, medtem ko so se tokovi iz držav Afrike
in Bližnjega vzhoda, ki so socialno in politično nestabilne,
povečali. Zadnja skupina držav članic so tranzitne
države, ki od mladoletnikov brez spremstva prejmejo zelo malo prošenj za azil –
običajno manj kot 60 na leto[12]
– vendar nekateri otroci prek teh držav potujejo do ciljne države. V to
kategorijo spada večina držav Srednje in Vzhodne Evrope. III. Zbiranje podatkov Zbiranje podatkov ostaja eden od ključnih
izzivov. Dejstvo je, da mladoletniki brez spremstva niso homogena skupina in
zanje skrbijo različni organi, kar pomeni, da niso vsi mladoletniki brez
spremstva vključeni v redno zbiranje podatkov, ki ga izvajajo države
članice. Čeprav o mladoletnikih brez spremstva, ki so zaprosili za
azil, obstajajo zanesljivi statistični podatki, je teh podatkov manj za
tiste, ki so migrirali nezakonito ali so bili žrtve trgovine z ljudmi. Vendar sta se v zadnjih dveh letih zbiranje in
tudi izmenjava kvantitativnih in kvalitativnih podatkov občutno
izboljšala. Revizija smernic za zbiranje podatkov iz člena 6 Uredbe o
statistikah[13]
iz leta 2011 je omogočila, da je Eurostat zbral podatke o dodatni
kategoriji dovoljenj, in sicer o izdanih dovoljenjih za prebivanje
mladoletnikom brez spremstva, ki ne zaprosijo za azil ali niso dobili
dovoljenja za prebivanje kot žrtve trgovine z ljudmi, kar kaže na obseg in
dinamiko migracije, ki ni povezana z azilom[14].
Septembra 2010 je agencija Frontex izdala ciljno oceno tveganja z analizo
številk, narodnosti, poti in načinov za olajšanje migracije mladoletnikov
brez spremstva, ki so prosilci za azil[15].
Evropska migracijska mreža (EMM) je še naprej imela pomembno vlogo pri
izmenjavi podatkov o mladoletnikih brez spremstva. V prvem četrtletju
leta 2012 je bila izvedena ad hoc poizvedba, ki je zagotovila posodobljene
statistične podatke in informacije o praksah v zvezi z mladoletniki brez
spremstva, ki so zaprosili za azil[16].
Novo ustanovljeni Evropski azilni podporni
urad (EASO)[17]
prav tako sodeluje pri izmenjavi in spremljanju podatkov. Delovni program 2012
omogoča vzpostavitev sistema EASO za izmenjavo in spremljanje informacij o
mladoletnikih brez spremstva, zbiranje podatkov in razvoj informacij o
matičnih državah[18].
Pot naprej Države članice, institucije in agencije
EU ter nevladne in mednarodne organizacije si morajo bolj prizadevati za
zbiranje in izmenjavo kvantitativnih in kvalitativnih podatkov, vključno s
statističnimi podatki o spolni desegregaciji. Primerljivost podatkov,
zbranih v EU, je potrebno dodatno izboljšati. Države članice naj še naprej
zbirajo podatke o mladoletnikih brez spremstva, ki so prosilci za azil, pa tudi
o mladoletnikih brez spremstva, ki so nezakoniti migranti ali žrtve trgovine z
ljudmi. Zlasti bi bilo treba zbrati podrobnejše podatke o trgovini z
mladoletniki, da se pridobijo informacije o mladoletnikih brez spremstva, ki so
žrtve trgovine z ljudmi. Zbiranje podatkov ne bi smelo biti omejeno na
začetno zbiranje, tj. v trenutku, ko mladoletniki brez spremstva vstopijo
v državo članico. Prav tako je treba izboljšati obveščenost o tem,
kaj se z njimi zgodi, ko so na ozemlju EU. Države članice bi morale, kadar
je to mogoče, zbrati kvantitativne in kvalitativne podatke o številu
mladoletnikov brez spremstva, ki pobegnejo iz ustanov za oskrbo, vrstah
storitev in zagotovljeni podpori na različnih stopnjah veljavnih postopkov
(kot so pospešeni postopki, postopki na meji, ocene starosti, iskanje družin,
imenovanje skrbnikov itn.). Zbrati bi bilo treba tudi statistične podatke
o številu vrnjenih mladoletnikov brez spremstva[19]. Komisija bo v letih 2013 in 2014 izvedla
študijo, da bo zbrala podatke na ravni EU o vpletenosti otrok v kazenske,
civilne in upravne sodne postopke, kot del pilotnega projekta, ki ga podpira
Evropski parlament. V zvezi s tem bo zbrala statistične podatke na podlagi
ustreznih kazalnikov in zagotovila opisni pregled vpletenosti mladoletnikov
brez spremstva v upravne sodne postopke v EU. EASO bo izmenjavo informacij in znanja še
naprej spodbujal prek srečanj strokovnjakov, ki bodo namenjena
mladoletnikom brez spremstva. EASO bo do konca leta 2012 predložil
poročilo z informacijami o matičnih državah za Afganistan, ki bo
vključevalo ustrezna posebna vprašanja v zvezi z ranljivimi skupinami,
vključno z mladoletniki brez spremstva. IV. Preprečevanje nevarne
migracije in trgovine z otroki Akcijski načrt potrjuje, da je
preprečevanje nevarne migracije in trgovine z otroki prvi korak k
učinkovitemu obravnavanju vprašanja migracije mladoletnikov brez
spremstva. EU in njene države članice so v ta namen migracijo, zlasti
migracijo otrok, še naprej vključevale v razvojno sodelovanje. Prav tako
so se zavezale k povečevanju ozaveščanja in usposabljanju za hitrejše
prepoznavanje žrtev trgovine z ljudmi ter obveščanje otrok in njihovih
družin o tveganjih nezakonite migracije. Zadnje področje dejavnosti je bil
razvoj integriranih sistemov za zaščito mladoletnikov. EU je v skladu s tematskim programom o azilu
in migraciji, tematskim programom za vlaganje v ljudi, evropskim instrumentom
za demokracijo in človekove pravice in instrumentom za razvojno
sodelovanje[20]
financirala projekte za preprečevanje nevarne migracije in trgovine z
otroki, krepitev ozaveščenosti za ogrožene otroke in usposabljanje
specializiranega osebja za prepoznavanje tveganih situacij. EU je tudi še
naprej podpirala tretje države pri izboljševanju njihovih zakonodajnih in
upravnih zmožnosti za prepoznavanje otrok, ki so prosilci za azil in žrtve
trgovine z ljudmi[21].
Nacionalno financiranje in financiranje na
ravni EU centrov, ki mladoletnikom nudijo zatočišče in izobrazbo v
matičnih državah, kot so Senegal, Maroko, Moldavija, Egipt, Kenija,
Gvatemala in Bolivija, daje spodbudne rezultate[22]. Prav tako se začenjajo
izvajati kampanje obveščanja, izvajajo pa se tudi dejavnosti za razvoj
zmogljivosti za nacionalne organe in varuhe mej[23]. Pomemben del preprečevanja nevarne
migracije in trgovine z otroki je stalno sodelovanje s tretjimi državami.
Mladoletniki brez spremstva so bili predmet razprav v okviru dialogov o
človekovih pravicah[24].
EU je še naprej izvajala Smernice EU za uveljavljanje in varstvo otrokovih
pravic[25].
Po pričakovanjih se bodo s pregledom smernic za leto 2012 dodatno
poudarile najranljivejše skupine, kot so mladoletniki brez spremstva. Vprašanje mladoletnikov brez spremstva je
obravnavano v okviru dialogov o migracijah in mobilnosti, kot je partnerstvo za
migracije, mobilnost in zaposlovanje med EU in Afriko, ter procesa v Rabatu o
migraciji in razvoju. O tem vprašanju je potekala razprava marca 2011 na
srečanju delovne skupine za socialne in migracijske zadeve z Marokom,
obravnavalo pa se je tudi v dialogu o migracijah, mobilnosti in varnosti s
Tunizijo in Marokom, ki se je začel oktobra 2011. Na seznamu
akcijskega načrta 2012–2016 praškega procesa so tudi posebni ukrepi v
zvezi z mladoletniki brez spremstva[26].
Države prejemnice so si v okviru vrha držav G8
in platforme EU-ZDA o sodelovanju pri vprašanjih migracij in beguncev izmenjale
prakse in izkušnje v zvezi z obravnavanjem te skupine migrantov. Španija je
leta 2011 organizirala seminar o mladoletnikih brez spremstva kot del
platforme EU-ZDA, kar je omogočilo izmenjavo mnenj in praks med državami
članicami EU in Združenimi državami[27].
Komisija je, da bi izboljšala informacije za
bodoče migrante, vključila posebno omembo mladoletnikov brez
spremstva v portal EU o priseljevanju, ki je bil ustanovljen novembra 2011[28]. Pot naprej EU in države članice morajo v okviru
razvojnega sodelovanja še naprej obravnavati vprašanje migracije mladoletnikov
brez spremstva. Ključna je večja izmenjava informacij o izvajanih
pobudah in načrtovanih ukrepih, da bi se uporaba razpoložljivih sredstev
čim bolj povečala. Z razpravami o proračunskem okviru EU za
obdobje 2014–2020 bi bilo treba zagotoviti boljše usklajevanje zunanjih skladov[29]. Z matičnimi in tranzitnimi državami je
treba vzpostaviti nenehno sodelovanje. Stabilno sodelovanje s tretjimi državami
bo EU in državam članicam pomagalo pri boljšem razumevanju njihovih
potreb, kar bo omogočilo podporo oblikovanju in izvajanju prihodnjih
projektov. Pomembno je, da takšno sodelovanje ne bo omejeno na ukrepe preprečevanja,
ampak bo obravnavalo tudi druga ustrezna vprašanja, kot so obnovitev družinskih
povezav, zagotavljanje varne vrnitve otrok in tveganja, da ponovno postanejo
žrtve trgovine z ljudmi. Ta vprašanja bi bilo treba obravnavati tudi v okviru
partnerstev za mobilnost in dialogov z glavnimi matičnimi državami. Spodbujati bi bilo treba nadaljnje izmenjave s
ciljnimi državami, ki niso članice EU in v katere prihajajo mladoletniki
brez spremstva, ne le zaradi izmenjave izkušenj in dobre prakse, temveč
tudi z namenom, da se poiščejo konkretne rešitve v zvezi s
preprečevanjem, iskanjem družine in varno vrnitvijo. V. Sprejem in postopkovna jamstva v
EU Akcijski načrt je potrdil pomen ukrepov
za sprejem, da se mladoletnikom brez spremstva, ki se znajdejo na ozemlju EU,
zagotovita ustrezna oskrba in pomoč. EU zato še naprej krepi ukrepe za
sprejem in dostop do ustreznih postopkovnih jamstev za navedene otroke. Predlagane so bile spremembe Zakonika
Skupnosti o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja in Konvencije o
izvajanju schengenskega sporazuma, da se izboljša obravnavanje mladoletnikov
brez spremstva na mejah. Te spremembe bodo uvedle model usposabljanja varuhov
meje v zvezi z mladoletniki brez spremstva in formalno oblikovale seznam
nacionalnih kontaktnih točk za namene posvetovanja o mladoletnikih,
katerih uporaba bo obvezna. Rezultat skupne operacije „Hammer“, ki jo je vodila
agencija Frontex, so operativne smernice o načinu obravnavanja otrok,
vključno z mladoletniki brez spremstva, na zunanjih mejah. Seminar z
naslovom „Otroci brez spremstva: otroci, ki prehajajo zunanje meje EU v želji
po zaščiti“, organiziran v okviru belgijskega predsedstva, je podal
sveženj priporočil za nacionalne organe in nadnacionalne akterje[30]. EU je v zvezi z mladoletniki brez spremstva,
ki so prosilci za azil, v postopku dokončanja pogajanj o reviziji pravnega
reda na področju azila, ki naj bi okrepila zaščito te skupine
migrantov. Decembra 2011 je bila sprejeta direktiva o izpolnjevanju
pogojev za priznanje statusa[31].
Ta direktiva krepi določbo o iskanju družinskih članov in prvič
predloži okvirni seznam vprašanj, ki jih je treba upoštevati pri določanju
najboljšega interesa otroka. Evropski parlament in Svet sta aprila 2011
sprejela direktivo o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej
ter zaščiti njenih žrtev (direktiva o trgovini z ljudmi).[32] Ta direktiva vključuje
nove določbe za zagotavljanje pomoči, podpore in zaščite za
mladoletnike brez spremstva, ki so žrtve trgovine z ljudmi. Države članice
morajo s sprejetjem potrebnih ukrepov zlasti zagotoviti, da se posebni ukrepi
za pomoč in podporo otrokom, ki so žrtve trgovine z ljudmi, sprejmejo na
podlagi posamezne ocene specifičnih okoliščin vsakega posameznega
otroka, ki je žrtev, ob upoštevanju otrokovih pogledov, potreb in pomislekov,
da se za otroka najde trajna rešitev. Prav tako bi morale države članice
otroku dodeliti skrbnika ali zastopnika od trenutka, ko organi otroka
odkrijejo. Komisija je ustanovila strokovno skupino za
področje mladoletnikov brez spremstva v migracijskem postopku, da se
izmenjajo pogledi in prakse o različnih vprašanjih na tem področju[33]. Prvo tematsko srečanje,
ki je potekalo 21. junija 2011, je bilo posvečeno skrbništvu. Na
srečanju je bilo potrjeno, da je skrbništvo eden ključnih elementov
zaščite otroka in da kljub pomanjkanju enotnega modela skrbništva
obstajajo skupni izzivi v EU, kot je potreba po usposabljanju skrbnikov.
Komisija je z namenom podpiranja skrbniških omrežij financirala projekt
„European Network of Guardianship Institutions: Guardianship in practice“
(Evropska mreža skrbniških institucij: skrbništvo v praksi), ki ga izvaja
fundacija NIDOS[34].
Financirala je tudi projekt pod vodstvom organizacije za obrambo otrok Defence
for Children na Nizozemskem, ki je privedel do oblikovanja temeljnih standardov
za skrbnike mladoletnikov brez spremstva[35],
in projekt s ciljem izboljšati kakovost skrbništva in oskrbe mladoletnikov brez
spremstva, ki so prosilci za azil, v Srednji Evropi[36]. EASO je leta 2012 med prednostne naloge
uvrstil sestavljanje delovne skupine za oceno starosti, ki je izdala
tehnično dokumentacijo in priročnik za oceno starosti[37]. EASO je spomladi leta 2012
državam članicam in organizacijam civilne družbe poslal vprašalnik za
ocenitev sedanjih politik in praks v EU. Rezultati bodo podprli delo delovne
skupine EASO v prihodnje in prispevali k razvoju smernic. Strokovna skupina za področje
mladoletnikov brez spremstva je natančno preučila iskanje družin[38]. Ugotovila je, da brez
sodelovanja matičnih držav ni mogoče najti družin, pravnih skrbnikov
ali ustreznih subjektov za oskrbo mladoletnikov, obnoviti družinskih vezi in
mladoletnikov vrniti v varno okolje. Španija in Francija sta predstavili
načine sodelovanja z matičnimi državami, Italija pa je podala
razlago, kako Mednarodna organizacija za migracije izvaja iskanje. Države
članice so sicer sprejele različne pristope v zvezi z vprašanjem
iskanja družin, vendar bi si lahko nekatera pravila in prakse, razvite na
nacionalni ravni, izmenjavale med seboj. Zato je bil podan predlog za oblikovanje
vprašalnika, da se vzpostavi katalog informacij in izmenjuje najboljša praksa v
zvezi z iskanjem družine. Primerjalno poročilo Agencije Evropske
unije za temeljne pravice za leto 2010 o ločenih otrocih, ki prosijo
za azil v državah članicah EU, je obravnavalo nadaljnje možnosti in
izkušnje mladoletnikov brez spremstva v 12. državah članicah EU.
Opredelilo je dobre prakse in pomanjkljivosti obstoječih sistemov v zvezi
z vidiki, kot so nastanitev, dostop do zdravstvenega varstva, izobrazbe in usposabljanja,
pravno zastopanje, vloga socialnih delavcev, ocena starosti, iskanje družine in
njena ponovna združitev[39].
Komisija je februarja 2011 sprejela agendo EU
za otrokove pravice, ki obravnava zaščito otrok v ranljivih položajih,
vključno z mladoletniki brez spremstva. Obravnavani ukrepi
vključujejo spodbujanje uporabe smernic Sveta Evrope za otrokom prijazno
sodno varstvo iz leta 2010, ki vsebujejo določbe o mladoletnikih brez
spremstva. Agenda tudi podpira in spodbuja razvoj usposabljanja za sodnike in
druge strokovnjake na evropski ravni glede optimalne udeležbe otrok v sodnih
postopkih. EASO je med letom 2011 posodobil modul
evropskega azilnega načrta o „razgovorih z otroki“. Ta modul obravnava
potrebe po usposabljanju za azilne uradnike glede vprašanj o spolu, poškodbah
in starosti. Zagotavlja tudi, da razgovori z mladoletniki potekajo na otroku
prijazen način[40]. Financiranje je še naprej pomemben del
praktičnega razvoja skupnega pristopa EU do mladoletnikov brez spremstva.
Evropski parlament je leta 2011 odobril pilotni projekt, ki mora
zagotoviti sredstva v višini 1 000 000 EUR za projekte v zvezi s
politike preprečevanja, sprejemanja, zaščite in vključevanja
mladoletnikov brez spremstva[41].
Predlog uredbe o ustanovitvi Sklada za migracije in azil iz leta 2011[42] s priznavanjem omejitev
„sektorskega“ pristopa združuje finančno podporo za vključevanje,
migracijo, azil in upravljanje vračanja, ter na celovitejši in bolj
usklajen način obravnava potrebe različnih ciljnih skupin državljanov
tretjih držav, vključno z mladoletniki brez spremstva. Pot naprej EU je zavezana k reviziji pravnega reda na
področju azila do konca leta 2012. Komisija je predlagala višje
standarde zaščite za mladoletnike brez spremstva. Pozornost bi bilo treba
nameniti prenosu ustreznih določb v zvezi s to skupino migrantov. Kolikor
je mogoče, bi bilo treba v seminarje, namenjene razpravi o prenosu
direktive o trgovini z ljudmi in direktive o izpolnjevanju pogojev za priznanje
statusa ter drugih prihodnjih direktiv na področju azila, vključiti
razprave o vprašanju mladoletnikov brez spremstva. Komisija bo še naprej zagotavljala pravilno
izvajanje zakonodaje EU, ki vpliva na mladoletnike brez spremstva, in obravnavo
morebitnih pomanjkljivosti v zaščiti. EASO bo v sodelovanju z agencijo Frontex
obravnaval dodatne možnosti za usposabljanje glede ravnanja v primerih, ko gre
za otroke na zunanjih mejah EU, ki bi vključevalo postopke za oceno
starosti in dokazov. Spodbujal bo tudi nadaljnjo izmenjavo informacij in znanja
z različnimi strokovnimi sestanki v zvezi z mladoletniki brez spremstva. Komisija si bo na področju iskanja družin
v EU in tretjih državah ob podpori EASO in držav članic še naprej
prizadevala za prepoznavanje in spodbujanje najboljše prakse. EU in države
članice bi morale tudi dodatno spodbujati sodelovanje z matičnimi
državami mladoletnikov brez spremstva. Komisija bo še naprej zagotavljala finančna
sredstva za projekte v zvezi z mladoletniki brez spremstva. Vendar je treba
okrepiti prizadevanja za uporabo teh sredstev. Države članice in
organizacije civilne družbe so pozvane k predložitvi ciljnih predlogov za
spodbujanje izvajanja skupnega pristopa EU do mladoletnikov brez spremstva.
Pomembno bi lahko prispevali novi projekti, ki bi se osredotočili na
najboljše prakse pri preprečevanju izginotja otrok iz oskrbe, izboljšanje
standardov nastanitve in ravnanje v situacijah, ko mladoletniki dopolnijo 18
let. Končno je treba zagotoviti razpoložljivost finančnih sredstev po
letu 2013. Bodoči Sklad za migracije in azil bi moral spodbujati
financiranje projektov za mladoletnike brez spremstva. VI. Iskanje trajnih rešitev Večina držav članic EU je direktivo
o vračanju[43]
prenesla v nacionalno zakonodajo. To je v več državah članicah
privedlo do pomembnih izboljšav v zaščiti mladoletnikov brez spremstva. V
času prenosa zadevne direktive je bila na sejah kontaktnega odbora za
direktivo o vračanju tem otrokom namenjena posebna pozornost. Komisija je v okviru Sklada za vračanje
financirala evropsko platformo vračanja za mladoletnike brez spremstva in
projekt evropskega instrumenta za ponovno vključevanje, ki ga vodi
nizozemska služba za vračanje in odhod, katerega ciljne skupine
vključujejo mladoletnike brez spremstva. Primerjalna študija o praksah na
področju vračanja mladoletnikov, ki jo financira Komisija, državam
članicam zagotavlja kontrolni seznam za doseganje dobre prakse v zvezi z
vračanjem otrok v tretje države[44].
Delovni program Sklada za vračanje za leto 2011 je pozval k projektom
za iskanje družin, spremljanje vrnjenih mladoletnikov in sprejemne centre za
vrnjene mladoletnike brez spremstva. Evropski sklad za begunce in Evropski sklad za
vključevanje državljanov tretjih držav tej skupini migrantov namenjata
prednost, če ustrezne dejavnosti izpolnjujejo pogoje za višjo stopnjo
sofinanciranja[45].
S spremembo Evropskega sklada za begunce
marca 2012[46],
ko se je vzpostavil „skupni program EU za ponovno naselitev“, se krepi vloga EU
pri zagotavljanju mednarodne zaščite za mladoletnike brez spremstva. Novi
program s finančnimi spodbudami spodbuja države članice k sodelovanju
pri preselitvi mladoletnikov brez spremstva v EU, ki jim je bil priznan status
begunca v državi, ki ni članica EU. Pot naprej Komisija bo v poročilu o uporabi
direktive o vračanju, ki ga bo pripravila do decembra 2013, med
drugim natančno preučila izvajanje določb v zvezi z mladoletniki
brez spremstva. Sklad za vračanje bo še naprej
zagotavljal sredstva za dejavnosti v zvezi s to skupino migrantov. Države
članice in organizacije civilne družbe so pozvane, da v celoti izkoristijo
finančna sredstva, ki so na razpolago v okviru Sklada. Komisija bo še naprej zagovarjala
vključitev mladoletnikov brez spremstva v prednostne naloge na
področju preseljevanja v programu Unije za preselitev, ki ga za obdobje 2014–2020
načrtuje Sklad za migracije in azil. VII. Sklepne ugotovitve Akcijski načrt za mladoletnike brez
spremstva in sklepi Sveta so pomembni koraki pri oblikovanju skupnega, na
pravicah temelječega pristopa EU k tej skupine otrok migrantov. Skupni pristop EU je omogočil
učinkovitejše razmisleke presečne politike o tem, kako obravnavati
situacijo otrok ne glede na njihov migracijski status, in spodbudil razprave
med institucijami EU, nacionalnimi organi ter medvladnimi in nevladnimi
organizacijami na različnih področjih politike, s čimer je
omogočil boljšo izmenjavo znanja in praks v zvezi z mladoletniki brez
spremstva. Skupni pristop EU je zagotovil, da so ukrepi financiranja dobili
pomembnejšo vlogo pri obravnavanju situacije teh otrok. Izrecno priznavanje najboljšega
interesa otroka kot vodilnega načela je prispevalo k sprejetju
določb, ki zagotavljajo vedno večjo zaščito novih zakonodajnih
instrumentov EU za to posebej ranljivo skupino migrantov. Prihod mladoletnikov brez spremstva na ozemlje
EU ni začasno stanje, temveč dolgoročna značilnost migracij
v EU. Obstaja in tudi v prihodnje bo obstajala potreba po skupnem pristopu EU k
mladoletnikom brez spremstva, da bi se še naprej učinkovito in ob popolnem
upoštevanju pravic otroka odzivali na ta zapleten in nadnacionalen izziv, tako
na nacionalni kot na evropski ravni. Komisija je v zadnjih dveh letih posebno
pozornost namenjala zagotavljanju boljšega usklajevanja in doslednosti med
različnimi zakonodajnimi, finančnimi in političnimi instrumenti
v zvezi z mladoletniki brez spremstva. Izvedeni ukrepi so pripomogli k
izboljšanju zbiranja podatkov, preprečevanju nevarne migracije in trgovine
z ljudmi, zaščiti otrok, ko pridejo v EU, in iskanju dolgoročnih
rešitev. Vendar je oblikovanje skupnega pristopa EU do
mladoletnikov brez spremstva postopen proces, ki je v teku. Zanj so potrebna
nadaljnja prizadevanja v smislu izmenjave znanja o zadevnem vprašanju,
oblikovanja in izvajanja zakonodajnih in drugih ukrepov za zagotavljanje
ustrezne zaščite otrok ter zlasti k izboljšanju načinov iskanja
trajnih rešitev. V zvezi s tem je konferenca o mladoletnikih brez spremstva, ki
sta jo junija 2012 organizirala dansko predsedstvo sveta EU in
organizacija za pomoč otrokom Save the Children, zelo koristno prispevala
k drugemu obdobju izvajanja Akcijskega načrta. Komisija bo še naprej med prednostne naloge
uvrščala financiranje projektov, ki vključujejo mladoletnike brez
spremstva. Države članice ter mednarodne in nevladne organizacije naj
uporabljajo razpoložljiva finančna sredstva v celoti. Prav tako bi moral
prihodnji finančni instrument (Sklad za migracije in azil) zagotoviti
usklajeno financiranje dejavnosti za to skupino migrantov. EU bo prek svojih
instrumentov za zunanjo pomoč še naprej financirala pobude v tretjih
državah in regijah v zvezi z vprašanji glede mladoletnikov brez spremstva. Drugi institucionalni akterji EU so prav tako
pozvani, da razmislijo, v kolikšnem obsegu bi lahko sodelovali pri pripravi učinkovitejšega
izvajanja. Mednarodne vladne in nevladne organizacije se kot pomembne
zainteresirane strani in akterje na tem področju spodbuja, da še naprej
prispevajo k izvajanju skupnega pristopa EU. EU in njene države članice morajo
okrepiti sedanja prizadevanja za sodelovanje z matičnimi, tranzitnimi in
ciljnimi državami, ki niso članice EU, pri razvijanju skupnega pristopa EU
do mladoletnikov brez spremstva. Položaj teh otrok bi bilo treba še naprej
obravnavati v okviru zunanje migracijske politike, kot je določeno v
Globalnem pristopu k vprašanju migracij in mobilnosti. Napredkov pri
vprašanjih, kot sta ponovna vzpostavitev enotnosti družine ali zagotavljanje
varne vrnitve, ni mogoče doseči brez sodelovanja matičnih držav.
Nazadnje, za sodelovanje s tretjimi državami pri preprečevanju nevarne
migracije je potrebno usklajevanje s pomočjo za razvoj in sodelovanje. [1] COM(2010) 213 final. [2] Sklepi Sveta o mladoletnikih brez spremstva, 3 018.
zasedanje Sveta za pravosodje in notranje zadeve, Luksemburg, 3. junij 2010. [3] Delovni dokument služb Komisije, SWD(2012) 281. [4] Opredelitev pojma „mladoletniki brez spremstva“ izhaja
iz člena 2(f) Direktive Sveta 2001/55/ES. [5] Leta 2009 so bili Afganistan, Somalija in Irak tri
najpogostejše matične države mladoletnikov brez spremstva v EU. Frontex (2010)
„Unaccompanied Minors in the Migration Process (Mladoletniki brez spremstva
v migracijskem procesu)“. [6] „Ad-Hoc query on Unaccompanied Minors – updated facts
and statistics“ (Ad hoc poizvedba o mladoletnikih brez spremstva – posodobljena
dejstva in statistika), Evropska migracijska mreža, http://www.emn.europa.eu na voljo pod
naslovom „EMN Ad-Hoc Queries/Protection“ (št. 367). [7] Zlasti v Franciji. Frontex (2010) „Unaccompanied
Minors in the Migration Process“ (Mladoletniki brez spremstva v migracijskem
procesu). [8] 10 845 leta 2010, 12 245 leta 2009
in 11 715 leta 2008. Eurostat. [9] Eurostat. [10] Eurostat. [11] Število mladoletnikov brez spremstva, ki so leta 2010
zaprosili za azil, je bilo v Španiji 15 in v Italiji 305. Eurostat. [12] Leta 2011 so na Češkem in v Litvi mladoletniki brez
spremstva na primer predložili 10 prošenj za azil, na Slovaškem 20, v Bolgariji
25, v Romuniji 55 ter na Madžarskem in v Sloveniji 60. V Estoniji in Latviji
teh prosilcev niso zabeležili. Eurostat. [13] Uredba (ES) št. 862/2007. [14] Eurostat, First permits issued for other reasons by
reason, length of validity and citizenship (Prva dovoljenja, izdana zaradi
drugih razlogov po razlogu, dolžini veljavnosti in državljanstvu) http://appsso.eurostat.ec.europa.eu/nui/show.do?dataset=migr_resoth. [15] Frontex (2010) „Unaccompanied Minors in the Migration
Process“(Mladoletniki brez spremstva v migracijskem procesu). [16] '„Ad-Hoc Query_Unaccompanied Minors - updated facts and
statistics“ (Ad hoc poizvedba_Mladoletniki brez spremstva v migracijskem
procesu – posodobljena dejstva in statistika) Ref. št. 367. Spletno
mesto Evropske migracijske mreže, http://emn.intrasoft-intl.com/html/index.html [17] Uredba (EU) št. 439/2010 z dne 19. maja 2010
o ustanovitvi Evropskega azilnega podpornega urada. [18] Delovni program EASO 2012, http://ec.europa.eu/home-affairs/policies/asylum/docs/easo/EASO_2011_00110000_SL_TRA.pdf. [19] Evropska komisija, Generalni direktorat za notranje zadeve
„Comparative Study on Practices in the Field of Return of Minors“
(Primerjalna študija o praksah na področju vračanja mladoletnikov)
HOME/2009/RFXX/PR/1002; KONČNO POROČILO, december 2011, na voljo
na naslovu http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/immigration/immigration_studies_en.htm,
str. 27. [20] Za celoten seznam projektov glej Delovni dokument služb
Komisije, zgoraj št. 3. [21] Ibid. [22] Informacije so zagotovile AT, BE, ES, IT, NL in SE. [23] Informacije so zagotovile BG, EL, ES, FI, IE, HU, IT, LT,
PO, SI, SK in UK. [24] Dialogi o človekovih pravicah z Afriško unijo,
Bangladešem, Belorusijo, Kambodžo, Kanado, državami kandidatkami (Hrvaško,
Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Turčijo), Kitajsko, Egiptom,
Gruzijo, Indijo, Izraelom, Japonsko, Jordanijo, Kazahstanom, Kirgizistanom,
Laosom in Libanonom. [25] Smernice EU za uveljavljanje in varstvo otrokovih pravic,
Svet EU, Smernice EU o človekovih pravicah in mednarodnem humanitarnem
pravu, 2009. [26] Akcijski načrt praškega procesa za obdobje 2012–2016,
točka I.3 in točka II.4 Priloge. [27] Seminar „Understanding the situation of unaccompanied
minors in the US and the EU and sharing best practices in both regions“
(Razumevanje situacije mladoletnikov brez spremstva v ZDA in EU ter izmenjava
najboljših praks v obeh regijah) , 31. maj 2011, Madrid. [28] Glej http://ec.europa.eu/immigration,
oddelek „Avoiding the risks“(Izogibanje tveganjem), naslov „Children
travelling alone“ (Otroci, ki potujejo sami)
: http://ec.europa.eu/immigration/tab3.do?subSec=17&language=7$en#anchor3. [29] „Proračun za strategijo Evropa 2020“, Sporočilo
Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru
in Odboru regij, COM(2011) 500 final. [30] Seminar belgijskega predsedstva „Otroci brez spremstva:
otroci, ki prehajajo zunanje meje EU v želji po zaščiti“, ki je
potekal 9. in 10. decembra 2010 v Bruslju. Konferenco je
sofinancirala Komisija (Sklad za zunanje meje), osredotočila pa se je na
zaščito otrok od prvega srečanja in pripravila sveženj
priporočil. [31] Direktiva 2011/95/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra
2011 o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih
držav ali osebe brez državljanstva, da so upravičeni do mednarodne
zaščite, glede enotnega statusa beguncev ali oseb, upravičenih do
subsidiarne zaščite, in glede vsebine te zaščite (prenovitev). Uradni
list Evropske unije, L 337/9, 20.12.2011, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:337:0009:0026:SL:PDF. [32] Uradni list Evropske unije, L 101/1, 15.4.2011, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:101:0001:0011:SL:PDF. [33] Strokovna skupina za področje mladoletnikov brez
spremstva v migracijskem procesu (E02402) http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/detailGroup.cfm?groupID=2402&lang=SL. Srečanj se udeležujejo strokovnjaki iz držav članic EU,
nevladnih organizacij, mednarodnih organizacij ter institucij in agencij EU. [34] Ukrepi skupnosti Evropskega sklada za begunce za
leto 2011. [35] Projekt „Closing a protection gap: Core Standards for
guardians of separated children in Europe“ („Zapolnitev vrzeli v zaščiti:
temeljni standardi za skrbnike ločenih otrok v Evropi“), ki ga vodi
organizacija za obrambo otrok Defence for Children na Nizozemskem, je bil
financiran s programom DAPHNE III in zaključen leta 2011. Na voljo je na naslovu http://www.defenceforchildren.nl/images/69/1632.pdf. [36] „Improving the Quality of Unaccompanied Minor Asylum
Seekers' Guardianship and Care in Central European Countries“ („Povečanje
kakovosti skrbništva in oskrbe mladoletnikov brez spremstva, ki zaprosijo za
azil, v srednjeevropskih državah“), v izvedbi Mednarodne organizacije za
migracije, http://www.iom.hu/PDF/guardianship_brochure.pdf. [37] Delovni program Evropskega azilnega podpornega urada za
leto 2012, na voljo na naslovu http://ec.europa.eu/home-affairs/policies/asylum/docs/easo/EASO_2011_00110000_SL_TRA.pdf. [38] Srečanje z dne 26. marca 2012. http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/detailGroup.cfm?groupID=2402&lang=SL. [39] http://fra.europa.eu/fraWebsite/attachments/SEPAC-comparative-report_EN.pdf. [40] http://www.asylum-curriculum.eu/eacweb/Specialised-learning/61-interviewing-children.html. [41] Proračunska vrstica 18 03 18: „Pilotni projekt –
Analiza politik sprejemanja, zaščite in vključevanja mladoletnikov
brez spremstva v Uniji“. [42] Predlog Uredba Evropskega parlamenta in Sveta o
ustanovitvi Sklada za migracije in azil, COM(2011) 751 final. [43] Direktiva 2008/115/ES, Uradni list Evropske unije, L 348/98,
24.12.2012, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:348:0098:0098:SL:PDF. [44] Evropska komisija, Generalni direktorat za notranje
zadeve, Primerjalna študija o praksah na področju vračanja
mladoletnikov HOME/2009/RFXX/PR/1002; končno poročilo, december 2011,
na voljo na naslovu http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/immigration/immigration_studies_en.htm, str. 160. [45] 75 % namesto 50 %. [46] Sklep št. 281/2012/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne
29. marca 2012 o spremembi Odločbe št. 573/2007/ES o
ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013 v okviru
splošnega programa „Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov“.