EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0347
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Application of Directive 2004/25/EC on takeover bids
SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Uplatňovanie smernice 2004/25/ES o ponukách na prevzatie
SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Uplatňovanie smernice 2004/25/ES o ponukách na prevzatie
/* COM/2012/0347 final */
SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Uplatňovanie smernice 2004/25/ES o ponukách na prevzatie /* COM/2012/0347 final */
SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU,
RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Uplatňovanie smernice 2004/25/ES o ponukách
na prevzatie (Text s významom pre EHP) 1. Úvod 1. V tejto správe sa skúma
uplatňovanie smernice 2004/25/ES[1]
o ponukách na prevzatie (ďalej len „smernica o ponukách na prevzatie“
alebo „smernica“) v súlade s článkom 20 smernice. 2. Smernica o ponukách na
prevzatie obsahuje minimálne usmernenia na vykonávanie ponúk na prevzatie
(vrátane zverejňovania) týkajúcich sa cenných papierov, s ktorými sú
spojené hlasovacie práva spoločností, ktoré sa riadia právom
členských štátov, ak sú všetky alebo niektoré z týchto podielov/akcií
prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu. 3. Ciele, ktoré sleduje smernica
o ponukách na prevzatie, sú dôležité pre finančné trhy
a zainteresované strany spoločností kótovaných na burze. Cieľmi
smernice sú konkrétne: ·
právna istota týkajúca sa vykonávania ponúk na
prevzatie a zrozumiteľnosť a transparentnosť
v celom Spoločenstve v súvislosti s ponukami na prevzatie, ·
ochrana záujmov podielových vlastníkov/akcionárov,
najmä menšinových podielových vlastníkov/akcionárov, a zamestnancov
a iných zainteresovaných strán prostredníctvom transparentnosti
a práv na informácie, keď je spoločnosť predmetom ponuky na
prevzatie alebo zmeny kontroly, ·
uľahčovanie ponúk na prevzatie
prostredníctvom posilnenia slobody obchodovať s cennými papiermi
spoločností a hlasovať o nich, ako aj zabránenia
činnostiam, ktoré by mohli zmariť ponuku, ·
posilnenie jednotného trhu umožnením voľného
pohybu kapitálu v rámci celej EÚ. 4. Smernica o ponukách na
prevzatie je založená na všeobecných zásadách[2],
ktoré by členské štáty mali dodržiavať na účely transpozície
smernice. Tieto zásady zahŕňajú: ·
rovnaké zaobchádzanie s podielovými
vlastníkmi/akcionármi, ·
ochranu menšinových podielových
vlastníkov/akcionárov v prípade zmeny kontroly, ·
zákaz manipulácie s trhom alebo zneužívania
trhu a ·
podieloví vlastníci/akcionári musia mať
dostatok času a informácií, aby mohli dospieť k riadne
informovanému rozhodnutiu o ponuke. Všetky výnimky z pravidiel smernice prijaté
členskými štátmi musia byť v súlade s týmito zásadami, ako
aj s ostatnými zásadami uvedenými v smernici. 5. V tejto správe sa
opisuje vplyv smernice o ponukách na prevzatie a spôsob dodržiavania
jej ustanovení (oddiel 2); stanovujú sa hlavné problémy vyplývajúce
z uplatňovania smernice (oddiel 3) a vyvodzujú sa viaceré
závery (oddiel 4). 2. Vplyv smernice o ponukách na
prevzatie a jej dodržiavanie 6. V externej štúdii
o uplatňovaní smernice o ponukách na prevzatie realizovanej
v mene Komisie (ďalej len „externá štúdia[3]“) sa dospelo k záveru, že
smernica o ponukách na prevzatie neviedla k významným zmenám
v právnom rámci členských štátov zahrnutých v štúdii[4], keďže podobné pravidlá
existovali alebo sa pripravovali na vnútroštátnej úrovni už pred prijatím
smernice. 7. Pokiaľ ide
o transpozíciu voliteľných ustanovení smernice o ponukách na
prevzatie, z externej štúdie, zo správy útvarov Komisie z roku 2007
o vykonávaní smernice[5]
a z ďalšieho výskumu vykonaného Komisiou vyplýva, že 19[6] členských štátov
uskutočnilo transpozíciu pravidla neutrality správneho alebo riadiaceho
orgánu[7],
kým len tri[8]
členské štáty uskutočnili transpozíciu pravidla prerušenia[9]. V súlade
s článkom 12 ods. 3 smernice približne polovica
členských štátov[10]
povoľuje, aby spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje pravidlo
neutrality správneho alebo riadiaceho orgánu a/alebo pravidlo prerušenia (zo
zákona alebo na základe stanov spoločnosti), neuplatňovali toto
pravidlo, keď majú ponuku na prevzatie navrhovateľa, na ktorého sa
nevzťahuje to isté pravidlo (reciprocita). 8. Pokiaľ ide
o uplatňovanie právneho rámca v členských štátoch,
nevznikol žiadny štrukturálny problém týkajúci sa dodržiavania. 9. V externej štúdii sa dospelo
k záveru, že smernica o ponukách na prevzatie prispela
k zlepšeniam týkajúcim sa jej cieľov, napríklad zavedením pravidiel
koordinácie pre orgány dohľadu v súvislosti s cezhraničnými
ponukami, všeobecných zásad smernice, pravidiel zverejňovania, pravidla
povinnej ponuky a práv povinného odpredaja a povinného odkúpenia. 10. Zainteresované strany, ktoré
sa zúčastnili na prieskume uskutočnenom pri príprave externej
štúdie, považujú smernicu o ponukách na prevzatie za užitočnú pre
riadne a efektívne fungovanie trhu. Zainteresované strany sú celkovo
spokojné so zrozumiteľnosťou pravidiel zahrnutých
v smernici a s primeranosťou ich presadzovania.
Zainteresované strany sa spravidla domnievajú, že smernicou sa posilnilo postavenie
menšinových podielových vlastníkov/akcionárov, a sú presvedčené
o správnosti režimu zverejňovania, pravidla povinnej ponuky
a práv povinného odpredaja a povinného odkúpenia zahrnutých
v smernici. Zástupcovia zamestnancov, ktorí vyjadrili svoje stanovisko
počas prieskumu, sú však so smernicou menej spokojní. Vyjadrili najmä
názor, že smernica dostatočne nechráni zamestnancov proti riziku zmeny
pracovných podmienok alebo prepúšťania po prevzatí. 11. Pokiaľ ide
o voliteľné ustanovenia smernice o ponukách na prevzatie, ktoré
upravujú používanie obranných opatrení, zdá sa, že podľa zainteresovaných
strán mali malý vplyv. Z externej štúdie napríklad vyplýva, že
zainteresované strany pociťujú, že smernica nemala významný vplyv na
počet ponúk a že napriek existencii smernice sa v Európe využíva
veľké množstvo najmä predponukových obranných opatrení. Vyjadrili však
takisto názor, že existuje dostatok možností obranných opatrení zameraných na
prerušenie, aj keď väčšina členských štátov netransponovala
pravidlo prerušenia. 12. Je ťažké zhrnúť vplyv
smernice o ponukách na prevzatie na hospodárstvo, najmä z dôvodu, že
od transpozície smernice[11]
bolo v EÚ málo ponúk na prevzatie v dôsledku hospodárskej situácie EÚ
v nadväznosti na finančnú krízu[12].
Okrem toho minimálna harmonizačná povaha smernice, spolu
s voliteľným charakterom článkov týkajúcich sa obranných
opatrení a možnosťou stanovenou v článku 4 ods. 5
smernice, aby členské štáty ustanovili odchýlky z pravidiel smernice,
viedli k veľkej rôznorodosti vnútroštátnych pravidiel v oblasti
ponúk na prevzatie. Celkove z ekonomickej analýzy[13] vyplýva, že hoci ponuky na
prevzatie teoreticky podporujú ekonomickú efektívnosť, neplatí to vždy
v praxi, keďže podmienky týkajúce sa racionálneho správania,
účastníkov trhu s úplnými informáciami a neexistencie transakčných
nákladov nie sú vždy splnené (ponuky na prevzatie sa môžu napríklad
podávať na účely budovania impéria a podieloví
vlastníci/akcionári môžu čeliť neúplným informáciám, vysokým
transakčným nákladom a tlaku na výberové konanie). Okrem toho niektoré
ustanovenia smernice, napr. pravidlo neutrality správneho alebo riadiaceho
orgánu, pravidlo prerušenia a právo na odpredaj uľahčujú ponuky
na prevzatie, kým iné, napr. pravidlo povinnej ponuky, môžu slúžiť ako
odradzujúci faktor pre ponuky na prevzatie[14].
13. Z porovnania
s tretími krajinami[15]
vyplýva, že právne predpisy v oblasti ponúk na prevzatie v týchto
krajinách sa zakladajú na podobných zásadách, ako sú zásady smernice
o ponukách na prevzatie. Výnimkou je zásada ochrany zamestnancov
prostredníctvom práv na informácie, ktorá spravidla nie je v skúmaných
tretích krajinách prítomná. Dĺžka trvania ponuky na prevzatie
a informácie, ktoré je potrebné poskytnúť, sú tiež podobné v EÚ
a v tretích krajinách. Väčšina skúmaných tretích krajín,
s výnimkou Spojených štátov, má vo svojich právnych predpisoch pravidlo
povinnej ponuky alebo podobné pravidlo, podľa ktorého je prahová hodnota
pre kontrolu zvyčajne približne 30 % alebo jedna tretina, čo je
tiež podobné s EÚ (smernica o ponukách na prevzatie ponecháva
určenie prahovej hodnoty pre kontrolu na členské štáty, ale
väčšina členských štátov si zvolila 30 % alebo jednu tretinu).
Pokiaľ ide o obranné opatrenia, z porovnania vyplýva, že sa
používajú vo všetkých skúmaných tretích krajinách a že väčšina týchto
krajín (s výnimkou Spojených štátov) má obdobu pravidla neutrality
správneho alebo riadiaceho orgánu. V právnych predpisoch žiadnej skúmanej
tretej krajiny však nie je zahrnutá obdoba pravidla prerušenia. Pokiaľ ide
o práva povinného odpredaja a povinného odkúpenia, obmedzený
počet skúmaných tretích krajín nemá takéto pravidlá. Existujú však iné
mechanizmy, ktoré majú podobné účinky (napríklad podiely/akcie splatné na
požiadanie v Japonsku, povinné nadobudnutia v Austrálii a fúzie
za hotovosť vo Švajčiarsku). Niektoré tretie krajiny ponúkajú aj
možnosť získať úplné vlastníctvo spoločnosti prostredníctvom
využitia dohôd o vyrovnaní. 14. V článku 20 smernice
o ponukách na prevzatie sa nariaďuje, aby Komisia zahrnula do svojho
skúmania smernice prieskum kontrolných štruktúr a prekážok ponúk na
prevzatie, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti smernice. V externej
štúdii sa skúmali pyramídové štruktúry[16]
a vzájomné účasti, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti smernice
o ponukách na prevzatie. Dospelo sa v nej k záveru, že
18,1 % spoločností kótovaných na burze v členských štátoch
zahrnutých do štúdie má pyramídové štruktúry, kým 3,5 % má vzájomné
účasti[17].
To je v súlade so skutočnosťou, že kontinentálne štruktúry
účasti na základnom imaní sú v EÚ vo veľkej miere založené na
koncentrácii účasti na základnom imaní (block holding). Dospelo sa
k záveru, že hoci pyramídové štruktúry zostávajú populárnym mechanizmom na
zachovanie kontroly nad spoločnosťou s menším kapitálom, obidva
mechanizmy sa považujú za slabé obranné opatrenia proti prevzatiu.
V externej štúdii sa dospelo aj k záveru, že ostatné možné prekážky
pre prevzatia, ako osobitné predpisy pre jednotlivé odvetvia, verejné financie,
postupy spolurozhodovania a vlastníctvo podielov/akcií zamestnancami, nevytvárajú
výrazné alebo neodôvodnené prekážky[18].
3. Preskúmanie uplatňovania smernice:
zistené problémy 15. Z preskúmania
uplatňovania smernice o ponukách na prevzatie vyplynuli viaceré
problémy. 16. Po prvé, existuje určitá
obava, pokiaľ ide o právnu istotu súvisiacu s pojmom „osoby konajúce
v zhode“ a jeho uplatňovaním vnútroštátnymi regulačnými
orgánmi. Pojem „osoby konajúce v zhode“ je dôležitý na určenie,
či sa prekročila prahová hodnota pre kontrolu, a teda či
vznikla povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku. V článku 2 ods. 1
písm. d) smernice o ponukách na prevzatie sa pojem „osoby konajúce
v zhode“ vymedzuje ako: „fyzické alebo právnické osoby, ktoré spolupracujú
s navrhovateľom alebo s cieľovou spoločnosťou na
základe výslovnej alebo konkludentnej, ústnej alebo písomnej dohody zameranej
na získanie kontroly nad cieľovou spoločnosťou alebo na zmarenie
úspešného výsledku ponuky.“ Členské štáty transponovali toto vymedzenie
rôznymi spôsobmi. Niektoré členské štáty[19]
sú napríklad blízko k vymedzeniu uvedenému v smernici o ponukách
na prevzatie, kým iné[20]
zahrnuli prvky vymedzenia pojmu „osoby konajúce v zhode“ uvedené
v smernici o transparentnosti[21].
Pojem „osoby konajúce v zhode“ je takisto zahrnutý aj v smernici
o nadobudnutiach[22].
Široké vymedzenie tohto termínu, nachádzajúce sa v usmernení úrovne 3
k smernici o nadobudnutiach[23],
však regulačné orgány nepoužívajú v súvislosti s ponukami na
prevzatie. Na zmiernenie neistoty v súvislosti s uplatňovaním pojmu „osoby
konajúce v zhode“ niektoré vnútroštátne regulačné orgány[24] vydali vysvetľujúce
usmernenia alebo predpoklady. Obsah týchto usmernení však nie je rovnaký.
Existencia rozdielnych vymedzení a výkladov na vnútroštátnej úrovni je
zdrojom neistoty pre medzinárodných investorov, ktorí chcú vzájomne
spolupracovať, a mohla by mať obmedzujúci vplyv na ich ochotu
aktívne sa angažovať v spoločnosti, do ktorej sa investuje. To
potvrdili respondenti v rámci zelenej knihy – Rámec správy a riadenia
spoločností EÚ[25],
ktorí vyjadrili názor, že je potrebné spresniť existujúce ustanovenia
o pojme „osoby konajúce v zhode“[26]. 17. Po druhé, veľká škála
vnútroštátnych odchýlok z pravidla povinnej ponuky vyvoláva otázku,
či pravidlo povinnej ponuky primerane chráni menšinových podielových
vlastníkov/akcionárov v situáciách zmeny kontroly. V článku 4
ods. 5 smernice o ponukách na prevzatie sa povoľuje, aby
členské štáty prijímali odchýlky z pravidiel smernice, a to
ustanovením: „Ak sú dodržané všeobecné zásady stanovené
v článku 3 ods. 1, členské štáty môžu ustanoviť
v týchto predpisoch, že prijmú alebo zavedú podľa tejto smernice
odchýlky od týchto predpisov: i. zahrnutím takýchto odchýlok do svojich
vnútroštátnych predpisov s cieľom zohľadniť okolnosti
určené na vnútroštátnej úrovni a/alebo ii. oprávnením svojich orgánov dohľadu
pripustiť v rámci ich právomocí odchýlky od takýchto vnútroštátnych
predpisov s cieľom zohľadniť okolnosti uvedené v bode
i) alebo iné osobitné okolnosti, pričom v druhom prípade sa vyžaduje
odôvodnené rozhodnutie.“ Všetky členské štáty zahrnuté v externej
štúdii prijali odchýlky z pravidla povinnej ponuky. Odchýlky možno
rozdeliť do viacerých kategórií[27]: ·
právomoc vnútroštátneho orgánu dohľadu
udeliť výnimku podľa vlastného uváženia. Túto možnosť využilo
len niekoľko členských štátov[28],
·
postupy „bielenia“, pri ktorých sa podieloví
vlastníci/akcionári môžu rozhodnúť upustiť od povinnosti vyhlásiť
povinnú ponuku, ·
technické odchýlky, napríklad odchýlka pre otvorené
schémy kolektívneho investovania (ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti
smernice), ktoré neobmedzujú rozsah uplatňovania pravidla povinnej ponuky
stanoveného v smernici, ·
situácie, pri ktorých nenastáva skutočná zmena
kontroly, napríklad keď zmena kontroly je dočasná alebo nadobudnutie
sa uskutočnilo v rámci tej istej skupiny spoločností alebo
skupiny „osôb konajúcich v zhode“. Tieto odchýlky nemajú vplyv na
cieľ smernice chrániť menšinových podielových vlastníkov/akcionárov
v situáciách zmeny kontroly, ·
na ochranu záujmov navrhovateľa alebo
ovládajúceho podielového vlastníka/akcionára, napríklad keď zmena kontroly
nebola spôsobená dobrovoľným aktom, nadobudnutie bolo nepriame alebo nasledovalo
po osobnej udalosti, napr. dedením, ·
na ochranu záujmov veriteľa, napríklad
v situáciách, keď nadobudnutie je dôsledkom uplatnenia
finančného zabezpečenia veriteľom, ·
na ochranu záujmov ostatných zainteresovaných
strán, napríklad keď investor je vo finančnej tiesni, keď sa
kontrola nadobudne prostredníctvom osobitného typu podnikovej transakcie,
napríklad fúzie alebo dohody o vyrovnaní, alebo keď sa kontrola
nadobudne v nadväznosti na predaj cenných papierov štátom. V rámci škály
rôznych vnútroštátnych odchýlok od pravidla povinnej ponuky nie je vždy jasné,
ako je zabezpečená ochrana menšinových podielových vlastníkov/akcionárov.
Ako vyplýva z článku 4 ods. 5 smernice, členské štáty,
ktoré udelia odchýlky z pravidiel smernice, musia dodržiavať všeobecné
zásady smernice. Jednou zo všeobecných zásad je, že ak osoba nadobudne kontrolu
nad spoločnosťou, ostatní držitelia cenných papierov musia byť
chránení [článok 3 písm. a) smernice]. Smernica neupravuje, ako
by mali členské štáty zabezpečiť, aby sa dodržiavali všeobecné
zásady smernice. 18. Po tretie,
v článku 5 ods. 2 smernice o ponukách na prevzatie sa
upravuje, že v prípade, že kontrola bola nadobudnutá na základe
dobrovoľnej ponuky všetkým držiteľom cenných papierov za všetky ich
podiely, povinnosť vyhlásiť povinnú ponuku sa už neuplatňuje.
Komisii sa dostalo do pozornosti, že túto výnimku môžu navrhovatelia
využiť na zabránenie povinnosti vyhlásiť povinnú ponuku za primeranú
cenu. Výhodou pre navrhovateľa je, že v smernici sa neupravuje cena
dobrovoľnej ponuky. Výnimka pri situáciách, keď kontrola bola
nadobudnutá na základe dobrovoľnej ponuky, predpokladá, že cena ponuky
bola dostatočne vysoká, aby presvedčila významnú časť
podielových vlastníkov/akcionárov prijať ponuku, inak by navrhovateľ
nenadobudol kontrolu prostredníctvom ponuky. Ak však navrhovateľ už
vlastní podiel veľmi blízky prahovej hodnote pre kontrolu, len malý
počet podielových vlastníkov/akcionárov musí ponúknuť svoje akcie,
aby navrhovateľ prekročil prahovú hodnotu pre kontrolu. Preto aj
keď navrhovateľ ponúkne veľmi nízku cenu, je pravdepodobné, že
nadobudne kontrolu prostredníctvom dobrovoľnej ponuky, a tým je
schopný využiť výnimku z pravidla povinnej ponuky. V tomto
prípade menšinoví podieloví vlastníci/akcionári nie sú schopní mať podiel
na prémii za kontrolu. V niekoľkých členských štátoch však táto
cesta nie je dostupná, keďže vo vnútroštátnych právnych predpisoch sa
stanovuje, že na ponuku sa musí vzťahovať podmienka, že
navrhovateľ nadobúda minimálne percento podielov/akcií[29] alebo následné nadobudnutia
podielov/akcií podnietia povinnú ponuku[30].
Takisto sa argumentovalo, že navrhovatelia môžu
nadobudnúť kontrolný podiel bez toho, aby museli vyhlásiť povinnú
ponuku, a to tým, že ponechajú svoju účasť tesne pod prahovou
hodnotou pre kontrolu, pričom sú de facto schopní kontrolovať
spoločnosť, alebo že nadobudnú pozíciu v derivátoch[31]. 19. Po štvrté, pokiaľ ide
o voliteľné články smernice o ponukách na prevzatie, možno
dospieť k záveru, že hoci pravidlo neutrality správneho alebo
riadiaceho orgánu predstavuje relatívny úspech[32],
pravidlo prerušenia nebolo také úspešné, keďže ho transponovali len tri
členské štáty. V čase prijímania smernice existovala myšlienka,
že podieloví vlastníci/akcionári by mohli presadzovať, aby
spoločnosti dobrovoľne uplatňovali voliteľné ustanovenia,
ak sa členské štáty rozhodnú netransponovať ich. Zdá sa však, že k
tomu nedošlo. Preto možno dospieť k záveru, že smernica nie je
veľmi účinná pri regulácii využívania obranných opatrení. To
potvrdili zainteresované strany. Uviedli však tiež, že napriek
nedostatočnej transpozícii pravidla prerušenia existuje dostatok možností
obranných opatrení zameraných na prerušenie (pozri odsek 11 tejto správy). 20. Po piate, v smernici
o ponukách na prevzatie sa vyžaduje, aby zástupcovia zamestnancov
cieľovej spoločnosti a navrhovateľ boli v prípade
ponuky na prevzatie podrobne informovaní[33].
Informácie poskytnuté zástupcom zamestnancov by mali obsahovať vyhlásenie
o úmysloch navrhovateľa v súvislosti s budúcou
činnosťou cieľovej spoločnosti a navrhovateľa
vzhľadom na následky na zamestnanosť a podmienky zamestnania[34] a vyhlásenie
o stanovisku správneho alebo riadiaceho orgánu cieľovej
spoločnosti k ponuke a možným následkom na zamestnanosť[35]. Z externej štúdie
vyplýva, že zástupcovia zamestnancov nie sú spokojní s tým, ako smernica
chráni záujmy zamestnancov. Uvádzajú, že požadované informácie nie sú vždy
poskytnuté načas alebo nie sú primerané a že ponuky na prevzatie majú
závažný vplyv na pracovné podmienky a prepúšťanie. Okrem toho tvrdia,
že po ponuke neexistuje kontrola, či navrhovateľ bude konať tak,
ako uviedol v informáciách zverejnených v ponukovom konaní. To však
smernica neupravuje. 4. Závery 21. Z tohto prieskumu
uplatňovania smernice o ponukách na prevzatie vyplýva, že režim vytvorený
smernicou vo všeobecnosti funguje uspokojivo. V súvislosti
s uplatňovaním právneho rámca v členských štátoch sa
neobjavili žiadne štrukturálne problémy s dodržiavaním súladu.
Zainteresované strany sú celkove spokojné so zrozumiteľnosťou
pravidiel uvedených v smernici a s primeranosťou ich
presadzovania a považujú smernicu za užitočnú pre riadne
a efektívne fungovanie trhu. V externej štúdii sa dospelo
k záveru, že smernica o ponukách na prevzatie prispela
k zlepšeniam v súvislosti s jej cieľmi. 22. Existujú však oblasti,
v ktorých by si pravidlá smernice o ponukách na prevzatie zaslúžili
určité objasnenie v záujme zlepšenia právnej istoty dotknutých strán
a účinného uplatňovania práv (menšinových) podielových vlastníkov/akcionárov.
23. Po prvé, pojem „osoby
konajúce v zhode“ by sa mal spresniť na úrovni EÚ
s cieľom poskytnúť vyššiu právnu istotu medzinárodným investorom
o rozsahu, v akom môžu vzájomne spolupracovať bez toho, aby sa
považovali za „konajúcich v zhode“ a znášali riziko povinnosti vyhlásiť
povinnú ponuku. Objasnenie by sa mohlo poskytnúť napríklad prostredníctvom
vypracovania usmernení Komisiou a/alebo Európskym orgánom pre cenné papiere
a trhy (ESMA). Toto objasnenie by podielovým vlastníkom/akcionárom
poskytlo lepšiu príležitosť, aby správne alebo riadiace orgány boli
zodpovedné za svoje kroky a aby sa podporili normy týkajúce sa dobrej
správy a riadenia spoločností kótovaných na burze v EÚ. Nemalo
by však obmedziť schopnosť príslušných orgánov prinútiť strany
konajúce v zhode, ktoré sa usilujú získať kontrolu, prijať
právne dôsledky svojho konania v zhode. Možné iniciatívy v tejto
oblasti budú v súlade s cieľmi zelenej knihy Komisie – Rámec
správy a riadenia spoločností EÚ, a s jej oznámením Na
ceste k Aktu o jednotnom trhu[36]
s cieľom podporiť dlhodobejšie, udržateľné vlastníctvo
v prospech udržateľného rastu európskeho trhu. Komisia má
v úmysle oznámiť v októbri 2012, aké opatrenia plánuje
prijať v tejto oblasti. 24. Po druhé, z prieskumu
vyplýva, že existuje široká škála vnútroštátnych odchýlok z pravidla
povinnej ponuky a že nie je vždy jasné, ako sa dodržiava všeobecná
zásada smernice, ktorá vyžaduje ochranu menšinových podielových
vlastníkov/akcionárov v situáciách zmeny kontroly, keď sa
uplatňuje vnútroštátna odchýlka. Komisia má v tejto súvislosti
v úmysle vykonať ďalšie vyšetrovanie otázky, ako sú chránení
menšinoví podieloví vlastníci/akcionári, keď sa uplatňuje
vnútroštátna odchýlka z pravidla povinnej ponuky. Je potrebných viac
informácií o rozsahu uplatňovania vnútroštátnych odchýlok
z pravidla povinnej ponuky, o rozsahu, v akom vnútroštátne
odchýlky obmedzujú ochranu menšinových podielových vlastníkov/akcionárov
v situáciách zmeny kontroly, a prípadne aké alternatívne mechanizmy
existujú vo vnútroštátnych právnych predpisoch na ochranu menšinových
podielových vlastníkov/akcionárov v situáciách zmeny kontroly. Ak sa na
základe tohto vyšetrovania ukáže, že ochrana menšinových podielových
vlastníkov/akcionárov nie je primeraná, Komisia prijme potrebné kroky
(napríklad prostredníctvom konaní o porušení) s cieľom
obnoviť účinné uplatňovanie tejto všeobecnej zásady smernice. 25. Po tretie, z prieskumu
vyplýva, že výnimka z pravidla povinnej ponuky zahrnutá v smernici
o ponukách na prevzatie v situáciách, v ktorých bola kontrola nadobudnutá
na základe dobrovoľnej ponuky všetkých podielov/akcií spoločnosti,
vytvorila pre navrhovateľov možnosť obísť pravidlo povinnej
ponuky nadobudnutím podielu na úrovni blízko prahovej hodnoty pre povinnú
ponuku, a potom vyhlásením dobrovoľnej ponuky za nízku cenu.
V dôsledku toho by navrhovateľ prekročil prahovú hodnotu pre
povinnú ponuku bez toho, aby dal menšinovým podielovým vlastníkom/akcionárom
spravodlivú možnosť odísť zo spoločnosti
a podieľať sa na prémii za kontrolu. Táto metóda zjavne nie je
v súlade s cieľom smernice chrániť menšinových podielových
vlastníkov/akcionárov v situáciách zmeny kontroly, hoci sa zdá, že nie je
v rozpore so znením smernice[37].
Z príkladov vo vnútroštátnych právnych predpisoch, ako napríklad
doplňujúce prahové hodnoty pre povinnú ponuku[38] alebo minimálne podmienky na
akceptáciu ponúk na prevzatie[39]
vyplýva, že existujú možnosti na zabránenie používaniu tejto metódy. Komisia
prijme primerané kroky na odradenie od používania tejto metódy na úrovni EÚ,
napríklad prostredníctvom dvojstranných rozhovorov s dotknutými
členskými štátmi alebo prostredníctvom odporúčaní Komisie. 26. Po štvrté, v súvislosti
s voliteľnými článkami 9 a 11 smernice o ponukách na
prevzatie z prieskumu vyplýva, že hoci pravidlo neutrality správneho
alebo riadiaceho orgánu (článok 9) transponoval relatívne veľký
počet členských štátov, v prípade pravidla prerušenia
(článok 11) to tak nie je[40].
Nedostatočné uplatňovanie voliteľných pravidiel sa však nezdá
byť závažnou prekážkou pre ponuky na prevzatie v EÚ, keďže
zainteresované strany uviedli, že existuje dostatok možností obranných opatrení
zameraných na prerušenie. Vzhľadom na tieto skutočnosti, ako aj na
nedostatok dostupných ekonomických dôkazov na zdôvodnenie zmeny situácie sa
preto nezdá byť vhodné v tejto etape navrhnúť, aby sa
voliteľné články smernice stali povinné. 27. Napokon, zástupcovia
zamestnancov uviedli, že nie sú spokojní s tým, ako smernica
o ponukách na prevzatie chráni práva zamestnancov pri prevzatiach,
najmä v súvislosti s rizikom zmien pracovných podmienok
a dostupnosti pracovných miest. Komisia bude viesť dialóg so
zástupcami zamestnancov s cieľom preskúmať možné budúce
zlepšenia. Takisto bude ďalej skúmať skúsenosti získané v praxi
s ustanoveniami smernice, ktoré vyžadujú zverejnenie úmyslov
navrhovateľa v súvislosti s budúcou činnosťou
spoločnosti a s jej podmienkami zamestnania a stanoviska
správneho alebo riadiaceho orgánu cieľovej spoločnosti k tejto
otázke, ako aj zverejnenie informácií týkajúcich sa financovania ponuky
a totožnosti navrhovateľa[41].
28. Členské štáty, Európsky
parlament, Európsky hospodársky a sociálny výbor a ostatné
zainteresované strany predložia svoje stanoviská k preskúmaniu uvedenému
v tejto správe. PRÍLOHA K SPRÁVE KOMISIE EURÓPSKEMU
PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU
REGIÓNOV Uplatňovanie
smernice 2004/25/ES o ponukách na prevzatie Obrázok 1: Vývoj prevzatí v Európe Zdroj: Externá
štúdia, s. 284. Obrázok 2: Počet prevzatí v rámci EÚ
v období rokov 2003 – 2010 Zdroj: Externá
štúdia, s. 285. Obrázok 3: Vplyv úpravy prevzatí (+
vzťah a intenzita) Zdroj: Externá
štúdia, s. 29. Obrázok 4: Prekážky prevzatí, ktoré nie
sú zahrnuté do pôsobnosti smernice o ponukách na prevzatie. Percento
spoločností, ktoré majú pyramídové štruktúry alebo vzájomnú
účasť. Zdroj: Externá
štúdia, s. 48. [1] Smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004
o ponukách na prevzatie, Ú. v. EÚ L 142/12, 30.3.2004,
s. 38. Dostupné na webovej stránke: htp://ec.europa.eu/internal_market/company/official/index_en.htm [2] Pozri článok 3 smernice. [3] Marccus Partners, v spolupráci s Centrom pre
európske politické štúdie (jún 2012), Štúdia o uplatňovaní smernice
2004/25/ES o ponukách na prevzatie. Dostupné na webovej stránke:
http://ec.europa.eu/internal_market/company/takeoverbids/index_en.htm [4] Rakúsko, Belgicko, Cyprus, Česká republika, Dánsko, Estónsko,
Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Grécko, Maďarsko, Írsko, Taliansko,
Luxembursko, Holandsko, Poľsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovenská republika,
Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo. [5] Pracovný dokument útvarov Komisie. Správa
o vykonávaní smernice o ponukách na prevzatie, 21. február 2007,
SEK(2007) 268. [6] Rakúsko, Bulharsko, Cyprus, Česká republika,
Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Grécko, Írsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Malta,
Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovenská republika, Španielsko
a Spojené kráľovstvo. [7] V pravidle neutrality správneho alebo riadiaceho orgánu
(článok 9 smernice) sa stanovuje, že počas obdobia ponuky
správny alebo riadiaci orgán cieľovej spoločnosti musí vopred
získať poverenie od valného zhromaždenia podielových vlastníkov/akcionárov
pred prijatím akéhokoľvek iného opatrenia, ktoré môže viesť
k zmareniu ponuky. [8] Estónsko, Lotyšsko a Litva. [9] Pravidlo prerušenia (článok 11 smernice)
neutralizuje počas prevzatia predponukové obranné opatrenia prerušením
účinnosti určitých obmedzení (napr. obmedzení prevodu podielov/akcií
alebo hlasovania) počas obdobia prevzatia a umožňuje, aby
úspešný navrhovateľ odvolal úradujúci správny alebo riadiaci orgán
cieľovej spoločnosti a upravil jej stanovy. [10] Belgicko, Dánsko, Francúzsko, Nemecko, Grécko,
Maďarsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Poľsko, Portugalsko,
Slovinsko a Španielsko. [11] Okrem roku 2007, keď objem prevzatí vyvrcholil, pozri
obrázok 2 v prílohe. [12] Pozri obrázky 1 a 2 v prílohe k tejto správe. [13] Pozri kapitolu 4 externej štúdie. [14] Pozri obrázok 3 v prílohe k tejto správe. [15] Externá štúdia zahŕňa tieto krajiny: Austráliu,
Kanadu, Čínu, Hongkong, Indiu, Japonsko, Rusko, Švajčiarsko
a Spojené štáty. [16] Pyramídové štruktúry sú štruktúry, pri ktorých subjekt má
kontrolný podiel v spoločnosti, ktorá má kontrolný podiel v inej
spoločnosti, ktorá má kontrolný podiel v inej spoločnosti,
a tak ďalej. [17] Pozri obrázok 4 v prílohe k tejto správe. [18] Pozri strany 48 a 267 externej štúdie. [19] Napr. Rakúsko, Cyprus, Dánsko, Taliansko, Maďarsko,
Írsko, Luxembursko, Holandsko, Slovenská republika a Spojené
kráľovstvo. [20] Napr. Belgicko, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Poľsko,
Portugalsko, Rumunsko, Španielsko a Švédsko. [21] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES o
harmonizácii požiadaviek na transparentnosť v súvislosti s
informáciami o emitentoch, ktorých cenné papiere sú prijaté na
obchodovanie na regulovanom trhu. V článku 10 písm. a) smernice
sa pojem „osoby konajúce v zhode“ vymedzuje ako: „tretia strana,
s ktorou táto fyzická alebo právnická osoba uzatvorila dohodu, ktorá ich
zaväzuje prijať prostredníctvom vykonávania v zhode nimi držaných
hlasovacích práv trvalú spoločnú politiku voči riadeniu dotknutého
emitenta.“ [22] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/44/ES
v súvislosti s procesnými pravidlami a kritériami hodnotenia
obozretného posudzovania nadobudnutí a zvýšení podielov vo finančnom
sektore. [23] V usmernení úrovne 3 k smernici
o nadobudnutiach sa osoby považujú za „konajúce v zhode“, keď:
„každá z nich sa rozhodne uplatňovať svoje práva spojené
s podielmi/akciami, ktoré nadobudne v súlade s explicitnou alebo
implicitnou dohodou uzatvorenou medzi nimi.“ [24] Napríklad Taliansko a Spojené kráľovstvo. [25] Zelená kniha – Rámec správy a riadenia spoločností
EÚ, 4. apríla 2011, KOM(2011) 164 v konečnom znení. Dostupné na
webovej stránke:
http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/modern/com2011-164_en.pdf#page=2
[26] Pozri: Spätná väzba, Zhrnutie odpovedí na zelenú knihu –
Rámec správy a riadenia spoločností EÚ. Dostupné na webovej stránke:
http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/modern/20111115-feedback-statement_en.pdf. [27] Tabuľka rôznych odchýlok z pravidla povinnej
ponuky a v ktorých členských štátoch sú dostupné, sa uvádza na
s. 152 externej štúdie. V tejto správe sú zhrnuté najbežnejšie odchýlky
a sú zoradené do kategórií. [28] Fínsko, Írsko a Spojené kráľovstvo.
V Nemecku má Bafin obmedzenú právomoc podľa vlastného uváženia
upustiť od povinnej ponuky, kým vo Francúzsku odvolací súd potvrdil
rozhodnutie AMF udeliť výnimku. [29] Napríklad v Spojenom kráľovstve sa na ponuku
musí vzťahovať podmienka, že navrhovateľ nadobudne aspoň
50 % podielov/akcií. [30] Prehľad vnútroštátnych ustanovení vymedzujúcich, kedy
následné nadobudnutia iniciujú povinnosť povinnej ponuky, sa uvádza na s.
130 externej štúdie. [31] Návrh na úpravu smernice o transparentnosti už
zahŕňa povinné zverejňovanie pozícií v derivátoch. Pozri:
http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/transparency/modifying-proposal/20111025-provisional-proposal_en.pdf
[32] Pozri odsek 7 tejto správy. [33] Pozri článok 6 ods. 1, článok 6 ods. 2
a článok 8 ods. 2 smernice. [34] Pozri článok 6 ods. 3 písm. i) smernice. [35] Pozri článok 9 ods. 5 smernice. [36] Oznámenie Na ceste k Aktu o jednotnom trhu, apríl 2011,
KOM(2011) 206 v konečnom znení. Dostupné na webovej stránke:
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0206:FIN:EN:PDF [37] Pozri článok 5 ods. 2 smernice, v ktorom sa
nadobudnutia po dobrovoľnej ponuke na všetky podiely/akcie
spoločnosti explicitne oslobodzujú od pravidla povinnej ponuky. [38] Prehľad o doplňujúcich prahových hodnotách
pozri na s. 130 externej štúdie. [39] Pozri s. 146 externej štúdie. [40] Pozri odsek 7 tejto správy. [41] Pozri článok 3 ods. 1 písm. b),
článok 6 ods. 3 písm. i), l) a m) a článok 9
ods. 5 smernice.