Acordul de recunoaștere reciprocă (ARR) UE-Noua Zeelandă
SINTEZĂ PRIVIND:
Acord între Comunitatea Europeană și Noua Zeelandă privind recunoașterea reciprocă
Decizia 98/509/CE de încheiere a unui Acord privind recunoașterea reciprocă între Comunitatea Europeană și Noua Zeelandă
CARE ESTE ROLUL ACESTUI ACORD ȘI AL ACESTEI DECIZII?
Acordul de recunoaștere reciprocă (ARR)* este menit să promoveze comerțul cu mărfuri între UE și Noua Zeelandă, prin eliminarea barierelor tehnice.
În temeiul acordului bilateral aprobat de țările UE la 18 iunie 1998, UE și Noua Zeelandă acceptă rezultatele procedurilor de evaluare a conformității* efectuate de organismele de evaluare a conformității ale părților pentru produse industriale specifice.
Decizia adoptă ARR cu Noua Zeelandă în numele UE.
ASPECTE-CHEIE
Acordul acoperă următoarele sectoare:
- bunele practici de fabricație pentru medicamente;
- dispozitivele medicale;
- echipamentele terminale de telecomunicații și radio;
- produsele electrice;
- compatibilitatea electromagnetică* a echipamentelor;
- utilajele industriale, inclusiv macaralele-turn și macaralele mobile;
- echipamentele sub presiune.
Acordul:
- le permite societăților din UE să își testeze și certifice produsele – care trebuie să îndeplinească cerințele Noii Zeelande – în UE înainte de a le exporta pe piața Noii Zeelande și viceversa;
- prezintă actele cu putere de lege și actele administrative aplicabile în cadrul acordului pentru fiecare sector;
- stabilește condițiile de acceptare reciprocă a rezultatelor procedurilor de evaluare a conformității;
- prevede proceduri pentru desemnarea organismelor de evaluare a conformității* pentru fiecare sector;
- cere ca autoritățile din UE și din Noua Zeelandă să auditeze, să inspecteze și să monitorizeze organismele de evaluare a conformității pentru a se asigura că activitatea acestora se desfășoară în mod corespunzător;
- prevede situațiile de suspendare a organismelor de evaluare a conformității desemnate;
- stabilește o comisie mixtă alcătuită din reprezentanți ai UE și ai Noii Zeelande care abordează orice chestiuni care ar putea apărea în cadrul acordului.
DE CÂND SE APLICĂ ACORDUL?
Se aplică de la 1 ianuarie 1999.
CONTEXT
În rezoluția din 21 decembrie 1989, țările UE au convenit asupra principiilor ARR. La 21 septembrie 1992, au autorizat Comisia Europeană să negocieze acorduri de recunoaștere reciprocă în numele UE cu anumite țări din afara UE.
Pentru informații suplimentare, consultați:
TERMENI-CHEIE
Acord de recunoaștere reciprocă: un acord internațional prin care două sau mai multe țări își recunosc reciproc rezultatele procedurilor de evaluare a conformității.
Evaluarea conformității: procedura prin care un produs este testat, inspectat și certificat înainte de a putea fi comercializat, pentru a se asigura că respectă legislația aplicabilă.
Compatibilitatea electromagnetică: interacțiunea echipamentelor electrice și electronice cu mediul lor electromagnetic și cu alte echipamente. Toate dispozitivele electronice au potențialul de a emite câmpuri electromagnetice.
Organisme de evaluare a conformității: acestea evaluează dacă un produs îndeplinește cerințele legislative sau standardele de reglementare aplicabile.
DOCUMENTELE PRINCIPALE
Acord între Comunitatea Europeană și Noua Zeelandă privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității, de certificate și de marcaje (JO L 229, 17.8.1998, pp. 62-110)
Modificările succesive aduse acordului au fost integrate în textul de bază. Această versiune consolidată are doar un caracter informativ.
Decizia 98/509/CE a Consiliului din 18 iunie 1998 privind încheierea unui Acord privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității între Comunitatea Europeană și Noua Zeelandă (JO L 229, 17.8.1998, pp. 61)
A se vedea versiunea consolidată.
DOCUMENT CONEX
Rezoluția Consiliului din 21 decembrie 1989 privind o abordare globală în domeniul evaluării conformității (JO C 10, 16.1.1990, pp. 1-2)
Data ultimei actualizări: 24.07.2018