EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62014CJ0421
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017.
Banco Primus SA împotriva lui Jesús Gutiérrez García.
Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contracte încheiate între profesioniști și consumatori – Clauze abuzive – Contracte de împrumut ipotecar – Procedură de executare silită a unui bun ipotecat – Termen de decădere – Sesizare din oficiu a instanțelor naționale – Autoritate de lucru judecat.
Cauza C-421/14.
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017.
Banco Primus SA împotriva lui Jesús Gutiérrez García.
Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contracte încheiate între profesioniști și consumatori – Clauze abuzive – Contracte de împrumut ipotecar – Procedură de executare silită a unui bun ipotecat – Termen de decădere – Sesizare din oficiu a instanțelor naționale – Autoritate de lucru judecat.
Cauza C-421/14.
Court reports – general
Cauza C‑421/14
Banco Primus SA
împotriva
Jesús Gutiérrez García
(cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander)
„Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contracte încheiate între profesioniști și consumatori – Clauze abuzive – Contracte de împrumut ipotecar – Procedură de executare silită a unui bun ipotecat – Termen de decădere – Sesizare din oficiu a instanțelor naționale – Autoritate de lucru judecat”
Sumar – Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017
Întrebări preliminare–Competența Curții–Limite–Întrebări vădit lipsite de pertinență și întrebări ipotetice adresate într‑un context care exclude un răspuns util–Întrebări fără legătură cu obiectul litigiului principal–Lipsa competenței Curții
(art. 267 TFUE)
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Obiectiv
(Directiva 93/13 a Consiliului)
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Obligația instanței naționale de a examina din oficiu caracterul abuziv al unei clauze care figurează într‑un contract supus aprecierii sale–Domeniu de aplicare
(Directiva 93/13 a Consiliului)
Procedură jurisdicțională–Autoritate de lucru judecat–Domeniu de aplicare
Dreptul Uniunii Europene–Principii–Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă–Domeniu de aplicare–Drept de acces la mai multe grade de jurisdicție–Inexistenţă
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Procedură de executare ipotecară–Procedură aflată în curs la data adoptării unei dispoziții naționale tranzitorii care prevede un termen de decădere pentru introducerea unei contestații la executarea silită–Termen care începe să curgă din ziua următoare celei a publicării reglementării–Inadmisibilitate
(Directiva 93/13 a Consiliului, art. 6 și 7)
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Procedură de executare ipotecară–Lipsa posibilităţii instanţei naţionale de a reexamina din oficiu caracterul abuziv al clauzelor unui contract de împrumut care a făcut deja obiectul unei decizii care a dobândit autoritate de lucru judecat–Admisibilitate–Limite
(Directiva 93/13 a Consiliului)
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Clauză abuzivă în sensul articolului 3–Aprecierea caracterului abuziv de către instanța națională–Criterii
[Directiva 93/13 a Consiliului, art. 3 alin. (1) și (4)]
Protecția consumatorilor–Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii–Directiva 93/13–Constatarea caracterului abuziv al unei clauze–Domeniu de aplicare–Obligația instanței naționale de a stabili din oficiu toate consecințele care decurg din constatarea menționată–Profesionist care nu a aplicat clauza în discuţie şi a acţionat în conformitate cu dreptul naţional–Lipsa incidenței
[Directiva 93/13 a Consiliului, art. 3 alin. (1) și (7)]
A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 29, 30, 33 și 56)
A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 40, 41 și 51)
A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 43 și 51)
A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctul 46)
A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctul 48)
Articolele 6 și 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții de drept național precum a patra dispoziție tranzitorie din Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Legea 1/2013 privind măsurile pentru îmbunătățirea protecției debitorilor ipotecari, restructurarea datoriilor și închirierea de locuințe sociale) din 14 mai 2013, care supune exercitarea, de către consumatorii în privința cărora o procedură de executare ipotecară a fost inițiată, dar nu a fost finalizată înaintea datei de intrare în vigoare a acestei legi, a dreptului lor de a contesta această procedură invocând caracterul pretins abuziv al unor clauze contractuale unui termen de decădere de o lună, calculat din ziua următoare celei a publicării legii respective.
(a se vedea punctul 54 şi dispozitiv 1)
Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei norme naționale precum cea care rezultă din cuprinsul articolului 207 din Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil (Legea 1/2000 privind Codul de procedură civilă) din 7 ianuarie 2000, astfel cum a fost modificată prin Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Legea 1/2013 privind măsurile pentru îmbunătățirea protecției debitorilor ipotecari, restructurarea datoriilor și închirierea de locuințe sociale) din 14 mai 2013, apoi prin Real Decreto‑Ley 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación (Decretul‑lege 7/2013 privind măsuri urgente de natură fiscală și bugetară și de promovare a cercetării, dezvoltării și inovației) din 28 iunie 2013, apoi prin Real Decreto‑ley 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal (Decretul‑lege 11/2014 privind adoptarea unor măsuri urgente în materie de faliment) din 5 septembrie 2014, care interzice instanței naționale să reexamineze din oficiu caracterul abuziv al clauzelor unui contract în cazul în care s‑a statuat deja cu privire la legalitatea ansamblului clauzelor contractului respectiv în raport cu această directivă printr‑o hotărâre care a dobândit autoritate de lucru judecat.
În schimb, în prezența uneia sau a mai multe clauze contractuale al căror caracter eventual abuziv nu a fost încă examinat în cadrul unui control jurisdicțional anterior al contractului în litigiu încheiat printr‑o decizie care a dobândit autoritate de lucru judecat, Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că instanța națională, sesizată în mod legal de consumator prin intermediul unei contestații incidentale, este obligată să evalueze, la cererea părților sau din oficiu, din moment ce dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, caracterul eventual abuziv al acestora.
(a se vedea punctele 49, 52 și 54 și dispozitiv 2)
Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că:
– |
examinarea caracterului eventual abuziv al unei clauze dintr‑un contract încheiat între un profesionist și un consumator implică stabilirea aspectului dacă aceasta provoacă un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract, în detrimentul consumatorului. Această examinare trebuie efectuată în raport cu normele naționale aplicabile în lipsa unui acord între părți, cu mijloacele de care dispune consumatorul, în temeiul reglementării naționale, pentru a determina încetarea utilizării acestui tip de clauze, cu natura bunurilor sau a serviciilor care fac obiectul contractului în cauză, precum și cu toate împrejurările care însoțesc încheierea acestuia; |
– |
din moment ce instanța de trimitere consideră că o clauză contractuală referitoare la modul de calcul al dobânzilor obișnuite, precum cea în discuție în litigiul principal, nu este exprimată în mod clar și inteligibil în sensul articolului 4 alineatul (2) din directiva menționată, revine acesteia sarcina de a examina dacă clauza respectivă este abuzivă în sensul articolului 3 alineatul (1) din directiva respectivă. În cadrul acestei examinări, revine în special instanței menționate sarcina de a compara modul de calcul al ratei dobânzilor obișnuite prevăzut de această clauză și cuantumul efectiv al acestei rate care rezultă de aici cu modalitățile de calcul utilizate în mod obișnuit și cu rata dobânzii legale, precum și cu ratele dobânzii practicate pe piață la data încheierii contractului în discuție în litigiul principal pentru un împrumut cu un cuantum și cu o durată echivalente cu cele ale contractului de împrumut în cauză și |
– |
în ceea ce privește aprecierea de către o instanță națională a eventualului caracter abuziv al clauzei referitoare la exigibilitatea imediată ca urmare a nerespectării de către debitor a obligațiilor sale pe o perioadă limitată, revine instanței respective sarcina de a examina dacă posibilitatea acordată profesionistului de a declara exigibil tot împrumutul depinde de neexecutarea de către consumator a unei obligații care prezintă un caracter esențial în cadrul raportului contractual în cauză, dacă această posibilitate este prevăzută pentru situațiile în care o asemenea neexecutare prezintă un caracter suficient de grav în raport cu durata și cu suma împrumutată, dacă posibilitatea respectivă derogă de la normele de drept comun aplicabile în materie în lipsa unor dispoziții contractuale specifice și dacă dreptul național prevede mijloace adecvate și eficiente care să permită consumatorului supus aplicării unei astfel de clauze să remedieze efectele respectivei exigibilități a împrumutului. |
(a se vedea punctele 64-67 şi dispozitiv 3)
Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că se opune unei interpretări jurisprudențiale a unei dispoziții de drept național care reglementează clauzele de exigibilitate imediată a contractelor de împrumut, precum articolul 693 alineatul (2) din Legea 1/2000, astfel cum a fost modificată prin Decretul-lege 7/2013, care interzice instanței naționale care a constatat caracterul abuziv al unei asemenea clauze contractuale să o declare nulă și să o înlăture în cazul în care, în practică, profesionistul nu a aplicat‑o, ci a respectat condițiile prevăzute de această dispoziție de drept național.
În consecință și în scopul de a asigura efectul disuasiv al articolului 7 din Directiva 93/13, prerogativele instanței naționale care constată existența unei clauze abuzive, în sensul articolului 3 alineatul (1) din această directivă, nu pot depinde de aplicarea sau de neaplicarea, în practică, a acestei clauze. Astfel, Curtea a statuat deja că Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că, din moment ce instanța națională a constatat caracterul „abuziv”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din această directivă, al unei clauze dintr‑un contract încheiat între un consumator și un profesionist, împrejurarea că această clauză nu a fost executată nu poate, în sine, să împiedice instanța națională să deducă toate consecințele care decurg din caracterul abuziv al clauzei respective (a se vedea în acest sens Ordonanța din 11 iunie 2015, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, C‑602/13, nepublicată, EU:C:2015:397, punctele 50 și 54).
(a se vedea punctele 73 și 75 și dispozitiv 4)