COMISIA EUROPEANĂ
Bruxelles, 5.4.2017
COM(2017) 159 final
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU
privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în perioada 2014-2015
{SWD(2017) 123 final}
EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52017DC0159
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL on the implementation of the 11th European Development Fund covering the period 2014-2015
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în perioada 2014-2015
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în perioada 2014-2015
COM/2017/0159 final
COMISIA EUROPEANĂ
Bruxelles, 5.4.2017
COM(2017) 159 final
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU
privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în perioada 2014-2015
{SWD(2017) 123 final}
Prezentul raport respectă cerințele cuprinse la articolul 18 alineatele (4), (5) și (6) din Regulamentul de punere în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (FED) 1 . Acesta este primul raport pentru perioada acoperită de cel de al 11lea FED (2014-2020) și se referă la anii 2014 și 2015.
Cel de al 11-lea FED a intrat în vigoare la 1 martie 2015, ca urmare a ratificării Acordului intern 2 de către toate cele 28 de state membre ale UE. Perioada de tranziție între cel de al 10-lea FED, încheiat la 31 decembrie 2013, și intrarea în vigoare a celui de al 11-lea FED a fost gestionată prin utilizarea de măsuri tranzitorii (așa-numita „facilitate de tranziție”) stabilite de Consiliul UE 3 .
Deși are propriile sale specificități, FED face parte din instrumentele de finanțare externă și este supus cerințelor generale de raportare existente. Principalele surse pentru acest prim raport anual privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea FED sunt:
rapoartele anuale de activitate pe 2014 și 2015,
raportul anual pe 2015,
situațiile financiare anuale ale FED pe 2014 și 2015,
cel de al doilea raport privind rezultate selectate (iulie 2014 – iunie 2015)
și anexele relevante respective la acestea. Aceste surse devin publice odată adoptate și sunt disponibile pe site-ul Europa (a se vedea documentul de lucru al serviciilor Comisiei – SWD, anexa F).
Raportarea ad hoc în ceea ce privește cheltuielile de sprijin este prevăzută separat și are o frecvență bianuală (articolul 6.1, Acordul intern). Se pare că utilizarea resurselor FED de către Banca Europeană de Investiții (BEI) și de către țările și teritoriile de peste mări (TTPM) face obiectul unor raportări specifice 4 .
Cu toate că prezentul raport este menit să se axeze exclusiv pe cel de al 11-lea FED, punerea în aplicare a unui astfel de instrument ambițios, în ceea ce privește atât sfera de acoperire, cât și domeniul de aplicare, nu poate fi analizată în mod izolat față de politica generală a Comisiei în domeniul dezvoltării și cooperării internaționale. Din acest motiv și pentru a reaminti contextul, raportul face trimitere la obiectivele de dezvoltare ale mileniului (ODM) și la inițiativa ODM, prezintă interacțiunile cu alte programe tematice finanțate în cadrul instrumentelor financiare externe (de exemplu, Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare – ICD și Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului – IEDDO) și identifică legătura cu prioritățile actuale ale Comisiei. Ori de câte ori este posibil, sunt extrase date și/sau exemple pentru FED.
Este important de menționat că, în timp ce fondurile angajate în cadrul Facilității de tranziție în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2014 și 28 februarie 2015 au fost contabilizate în cadrul celui de al 11-lea FED, resursele disponibile au fost limitate și nu pot fi comparate cu versiunea completă a celui de al 11-lea FED. Punerea în aplicare a celui de al 11-lea FED va atinge viteza de croazieră abia la sfârșitul anului 2016. Prin urmare, imaginea de ansamblu asupra punerii în aplicare pe care o oferă acest prim raport anual ar trebui să țină seama în mod corespunzător de faza inițială în care se află cel de al 11-lea FED.
Același raționament se aplică, de asemenea, în cazul rezultatelor. Rezultatele prezentate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport aparțin proiectelor și programelor care s-au încheiat între 1 iulie 2014 și 30 iunie 2015 și care au fost, așadar, finanțate în cadrul celui de al 10-lea FED. Acestea au fost măsurate utilizând indicatorii definiți în cadrul UE privind rezultatele dezvoltării și cooperării internaționale, lansat prin documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 26 martie 2015 5 . Având în vedere principiul continuității activității, acestea reprezintă punctul de referință în funcție de care va fi evaluată ulterior performanța celui de al 11-lea FED. În plus, trebuie remarcat faptul că proiectele și programele care au fost finanțate de UE sau cu sprijinul UE produc adesea rezultate care, prin însăși natura lor, nu sunt cuantificabile (de exemplu, consolidarea capacităților).
În ceea ce privește eficacitatea ajutorului, abordarea este, prin definiție, una globală, astfel cum se arată în cel mai recent raport anual privind instrumentele UE de finanțare a acțiunilor externe, din care s-a preluat ultimul capitol. Având în vedere acestea, există cadre strategice cu o orientare regională între UE și țările ACP, și anume Strategia comună UE-Africa (2007), Acordul de parteneriat economic UE-CARIFORUM (2008), Strategia de parteneriat comună UE-Caraibi (2012), precum și Parteneriatul pentru dezvoltare UE-Pacific (2006 și 2012). O revizuire a eficacității ajutorului pentru dezvoltare realizată la sfârșitul anului 2016 de către Parteneriatul mondial pentru o cooperare eficace în scopul dezvoltării 6 se va reflecta în următorul raport anual privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea FED.
Noile evoluții majore nu sunt pe deplin reflectate în raport, având în vedere perioada de acoperire a acestuia. Următorul raport anual va lua în considerare în mod corespunzător noile aspecte strategice cheie și noile priorități. Contextul actual este marcat de criza financiară, de schimbarea de paradigmă în ceea ce privește politica de dezvoltare (de la ODM-uri la obiectivele de dezvoltare durabilă - ODD-uri), precum și de consolidarea constantă a poziției UE în calitate de actor global, datorită colaborării din ce în ce mai apropiate între actorii UE. În aceste condiții, este necesară o reexaminare a cadrului european pentru politica de dezvoltare, în contextul Agendei 2030 și al obiectivelor de dezvoltare durabilă, astfel cum este prevăzut în Strategia globală a UE și în recenta propunere a Comisiei referitoare la un nou Consens european privind dezvoltarea 7 .
În cele din urmă, dar nu în ultimul rând, valoarea celui de al 11-lea FED se ridică la 29,455 miliarde EUR (incluzând TTPM și excluzând cheltuielile de sprijin), cu angajamente în valoare de 4,024 miliarde EUR și plăți în valoare de 1,619 miliarde EUR la 31 mai 2015 (a se vedea documentul de lucru al serviciilor Comisiei, anexa A). Ritmul lent al fazei inițiale menționate mai sus trebuie să fie luat în considerare în mod corespunzător atunci când se analizează aceste cifre 8 .
CONTEXT ȘI OBIECTIVE GENERALE
Opt ODM-uri 9 au fost convenite în cadrul summit-ului Organizației Națiunilor Unite din 2000, de către comunitatea donatorilor, care include UE și statele sale membre, cu scopul final de a eradica sărăcia până în 2015. UE s-a angajat să contribuie la realizarea ODMurilor de la bun început și a fost un deschizător de drumuri în ceea ce privește integrarea acestora în politica și practica sa de dezvoltare. Împreună, UE și statele sale membre sunt principalii contribuitori financiari în ceea ce privește ODM-urile, oferind, începând din anul 2000, aproximativ jumătate din asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) la nivel mondial. Mai mult, UE are un rol important în coordonarea acțiunilor întreprinse de diferiții donatori. Datorită dimensiunii sale supranaționale, aceasta poate stabili obiective comune ambițioase și poate elabora soluții globale pentru a combate provocările în materie de dezvoltare la nivel mondial. UE are o prezență la nivel mondial în peste 130 de țări, expertiză într-o gamă largă de domenii și o credibilitate unică în ceea ce privește drepturile omului, observarea alegerilor, guvernanța și soluționarea crizelor. În sfârșit, UE dispune de masa critică necesară pentru a răspunde provocărilor globale. Activitățile desfășurate de UE în domeniul dezvoltării sunt coordonate cu eforturile sale în alte domenii, cum ar fi ajutorul umanitar, protecția mediului, schimbările climatice, securitatea și politica comercială. Referitor la dezvoltarea umană, UE își menține angajamentul de a aloca cel puțin 20 % din ajutorul său pentru servicii sociale de bază, cu accent pe sănătate, educație și protecție socială, pe durata cadrului financiar 2014-2020.
Pentru a accelera progresele în vederea atingerii ODM-urilor, în 2010 Comisia Europeană a instituit un plan de acțiune în 12 puncte 10 . În 2011, când multe țări înregistrau încă întârzieri în realizarea majorității obiectivelor, UE a creat o nouă inițiativă ODM 11 , punând la dispoziție o finanțare bazată pe nevoi și pe performanță, în valoare de 1 miliard EUR. 700 de milioane EUR vizează ODM-urile cu cele mai mari întârzieri (foametea, sănătatea maternă, mortalitatea infantilă, precum și apa și salubritatea), în timp ce 300 de milioane EUR vizează țări cu un istoric bun de punere în aplicare a ajutoarelor. Până în prezent, inițiativa ODM finanțează 70 de proiecte în 46 de țări 12 . În plus, în 2012, UE și statele sale membre au întreprins un program ambițios de schimbare menit să sporească în continuare impactul asupra dezvoltării și să îmbunătățească rezultatele obținute în contextul ODM-urilor, concentrându-se strategic pe țările cu nevoile cele mai acute (inclusiv țările fragile) și pe sectoarele prioritare. Aceste priorități, prevăzute în Agenda schimbării 13 , sunt în prezent în curs de punere în aplicare în cadrul noilor instrumente de acțiune externă pentru perioada 2014-2020.
Acest lucru se reflectă, în special, în noile instrumente de acțiune externă pentru perioada 2014-2020 (de exemplu, noul Instrument de cooperare pentru dezvoltare și Regulamentul de punere în aplicare a celui de al 11-lea FED folosesc în mod explicit ODM-urile ca indicatori principali pentru a măsura gradul de realizare a obiectivelor acestor instrumente). În special, Regulamentul de punere în aplicare a celui de al 11-lea FED [Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului] 14 reamintește în mod expres ODM-urile ca fiind indicatori relevanți pentru măsurarea progreselor în ceea ce privește realizarea obiectivelor celui de al 11-lea FED 15 , care sunt legate în mod fundamental de obiectivele celui de al 10-lea FED și au ca bază obiectivele Acordului de parteneriat de la Cotonou, astfel cum se prevede la articolul 1 din acesta. Obiectivul principal este reducerea sărăciei și, pe termen lung, eradicarea acesteia. În plus, în același timp, cel de al 11-lea FED: încurajează dezvoltarea economică, socială și de mediu durabilă și favorabilă incluziunii; consolidează și sprijină democrația, statul de drept, buna guvernanță, drepturile omului și principiile relevante ale dreptului internațional; și pune în aplicare o abordare bazată pe drepturi, care include toate drepturile omului. Astfel cum este indicat în Regulamentul de punere în aplicare, după sfârșitul erei ODM-urilor în 2015, cel de al 11-lea FED va măsura progresul înregistrat în ceea ce privește atingerea obiectivelor sus-menționate prin intermediul altor indicatori stabiliți la nivel internațional de către Uniune și de statele sale membre, în special prin intermediul obiectivelor de dezvoltare durabilă (ODD-uri).
CONCENTRAREA ASUPRA PRIORITĂȚILOR COMISIEI
Politica de dezvoltare a UE și activitatea desfășurată de Comisie în ceea ce privește punerea în aplicare a acestei politici sunt puternic ancorate în două priorități majore ale Comisiei Juncker: „UE ca actor mai puternic pe plan mondial” și „Către o nouă politică în domeniul migrației”. În plus, aceasta contribuie în mod semnificativ la „Un nou impuls pentru locuri de muncă, creștere și investiții” și „O uniune energetică rezilientă, însoțită de o politică în domeniul schimbărilor climatice orientată spre viitor”.
UE ca actor mai puternic pe plan mondial în regiunea ACP
UE trebuie să își îndeplinească rolul prin oferirea unor răspunsuri eficiente la provocările globale, prin proiectarea valorilor sale și prin contribuția adusă păcii și prosperității în lume.
O prioritate esențială a UE este construirea de societăți pașnice și eradicarea sărăciei în țările fragile și afectate de conflicte. UE sprijină țările partenere din întreaga lume în ceea ce privește eforturile acestora de a asigura o pace durabilă, de a-și promova stabilitatea politică sau de a reconstrui societăți și infrastructuri în urma unor situații de criză. Prioritățile UE în domeniu sunt promovarea bunei guvernanțe, stabilirea statului de drept, lupta împotriva criminalității, precum și aplicarea legii.
Adoptarea în 2015 a obiectivelor de dezvoltare durabilă - care succed obiectivelor de dezvoltare ale mileniului - și adoptarea Agendei ONU „Transformarea lumii în care trăim: Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă” au creat un nou cadru pentru acțiune globală pentru eradicarea sărăciei și realizarea dezvoltării sustenabile până în 2030. UE s-a angajat să pună integral în aplicare Agenda 2030 în întreaga gamă de politici, atât interne, cât și externe. Domeniul de aplicare, caracterul ambițios și universalitatea acestei noi agende - în a cărei elaborare UE a avut un rol principal și hotărâtor de la bun început - reprezintă o adevărată realizare într-o perioadă în general dificilă pentru multilateralism. De asemenea, 2015 a fost anul în care negocierile internaționale privind finanțarea pentru dezvoltare au condus la adoptarea Agendei de acțiune de la Addis Abeba. La Addis Abeba, UE a avut un rol esențial în asigurarea adoptării unui acord multilateral în cadrul căruia toate părțile au convenit asupra mijloacelor de punere în aplicare a agendei de dezvoltare post-2015. UE a adus contribuții importante, inclusiv cu privire la asistența oficială pentru dezvoltare (AOD), cu un angajament colectiv ambițios de a atinge obiectivul de 0,7 % al ONU în cadrul noii Agende 2030.
În cursul anului 2015, Comisia Europeană, împreună cu SEAE, a lansat, de asemenea, o amplă consultare privind viitorul parteneriat al UE cu țările ACP pentru a contribui la viitoarea propunere de politică din 2016. Un grup operativ specific a fost creat în acest scop. Grupul operativ, în colaborare cu Serviciul European de Acțiune Externă, a organizat o serie de mese rotunde cu o gamă largă de părți interesate și a elaborat un document comun de consultare (06/10/2015 JOIN(2015) 33 final) pe această temă. Consultarea publică s-a încheiat la începutul anului 2016 și un raport privind rezultatul acesteia a fost pus ulterior la dispoziția publicului. Consultarea va furniza informații valoroase care, combinate cu un proces intern de reflecție și o analiză aprofundată a numărului mare de evaluări existente, vor ghida următoarele etape ale procesului 16 . În paralel, au avut loc reuniuni periodice la nivelul Consiliului și al Parlamentului European cu scopul de a contribui la definirea poziției UE cu privire la multitudinea de aspecte diferite ale acestei chestiuni. O propunere pentru un cadru post-Cotonou va fi prezentată în 2017 prin intermediul unei comunicări. Aceasta se va baza pe o evaluare și un studiu de impact prezentate prin intermediul unor documente de lucru ale serviciilor Comisiei.
Fondurile fiduciare (FF) sunt instrumente de dezvoltare care reunesc resurse de la diferiți donatori pentru a facilita un răspuns rapid, flexibil și colectiv al UE la diferitele dimensiuni ale unei situații de urgență. Două tipuri de fonduri fiduciare au fost introduse în Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED (articolul 42), pe baza regulamentului financiar al bugetului UE 17 :
fonduri fiduciare de urgență și post-urgență menite să abordeze toate tipurile de crize, permițând Comisiei Europene să decidă și să aplice proceduri rapide de atribuire, precum și să delege sarcinile de punere în aplicare, dacă acest lucru este considerat a fi mai eficient,
fonduri fiduciare tematice menite să abordeze provocările globale, autorizând Comisia să pună în aplicare în mod direct activitățile necesare în cadrul procedurilor sale standard.
UE și-a continuat implicarea proactivă în cadrul consiliilor de administrație și al comitetelor de inițiative globale, și anume Fondul Global de Luptă Împotriva HIV/SIDA, Tuberculozei și Malariei) (GFTAM), Alianța Globală pentru vaccinuri și imunizare (GAVI) și Parteneriatul Global pentru Educație 18 . Aceste inițiative globale pun accentul pe abordarea provocărilor majore întâmpinate de multe dintre țările partenere în eforturile acestora de a realiza ODM-urile și ODD-urile în materie de sănătate și de educație, cum ar fi obiectivele referitoare la cele trei boli în cazul Fondului Global, precum și asigurarea unui acces echitabil la educație și îmbunătățirea rezultatelor învățării în cazul Parteneriatului Global pentru Educație. Prin participarea sa proactivă în cadrul consiliilor de administrație ale Fondului Global, GAVI și PGE, UE a jucat un rol esențial în ceea ce privește îmbunătățirea guvernanței, supravegherea programatică, precum și o alocare și o programare mai eficace a resurselor pentru țările sărace. Calitatea de membru în consiliile acestor inițiative a permis Uniunii să își facă vocea auzită în cadrul dezbaterii internaționale asupra politicii în materie de sănătate și educație și a furnizat o platformă pentru a sprijini progresele realizate în ceea ce privește eficacitatea ajutorului și a dezvoltării și asumarea responsabilității la nivel de țară. UE a fost, de asemenea, foarte activă în ceea ce privește sprijinirea țărilor afectate de criza epidemiei de Ebola.
Răspunsul la criza Ebola
Ca răspuns la criza provocată de epidemia de Ebola în Africa de Vest în 2014, Comisia a mobilizat aproximativ 210 milioane EUR pentru asistența de dezvoltare și de redresare rapidă care să fie furnizată în 2014 și 2015. Finanțarea a urmărit să sprijine stabilitatea macroeconomică și sectoarele de sănătate din țările cele mai afectate, precum și să consolideze nivelul de pregătire împotriva epidemiei de Ebola în alte țări din regiune. Adăugând la aceasta contribuțiile pentru ajutor umanitar și suma de 138,4 milioane EUR alocată cercetării în ceea ce privește tratamentul, metodele de diagnostic și vaccinurile, contribuția totală a Comisiei Europene s-a ridicat la 414 milioane EUR. Finanțarea totală din partea UE, inclusiv de la bugetul UE și contribuțiile statelor membre, a fost de peste 1,2 miliarde EUR. O sumă suplimentară de peste 100 de milioane EUR a fost furnizată de către sectorul de profil, în cadrul inițiativei tehnologice comune privind medicamentele inovatoare.
Suma de 210 milioane EUR pentru asistența de dezvoltare și de redresare rapidă a fost alocată în vederea sprijinirii următoarelor obiective: 122 de milioane EUR pentru sprijinirea stabilității macroeconomice și a serviciilor de sănătate în țările cele mai afectate; 5 milioane EUR pentru misiunea ASEOWA a Uniunii Africane „Sprijin acordat de UA în contextul epidemiei de Ebola din Africa de Vest“; 8 milioane EUR pentru laboratoare mobile și formarea lucrătorilor din domeniul sănătății din Guineea, Nigeria și Liberia; 28 de milioane EUR pentru asistența medicală, securitatea alimentară, apă și salubritate și reziliența gospodăriilor vulnerabile; 20 de milioane EUR pentru consolidarea serviciilor de sănătate în Guineea forestieră; și 27,5 milioane EUR pentru pregătirea în domeniul sănătății, conștientizare și prevenirea violenței în țările învecinate afectate și care se află în situații de risc.
Răspunsul din partea UE a continuat pe parcursul anului 2015 (s-a promis o finanțare pentru dezvoltare în valoare de 660 de milioane EUR). S-a acordat sprijin bugetar suplimentar pentru Liberia (31 de milioane EUR) și Sierra-Leone (43 de milioane EUR) cu scopul de a atenua impactul economic al epidemiei și de a furniza acestor țări fonduri care să contribuie la stabilizarea bugetului de stat – de exemplu, pentru plata salariilor și a altor costuri recurente importante. Au fost lansate o serie de proiecte strategice în cadrul programului AWARE (O reacție a Africii de Vest la epidemia de Ebola), care face legătura între ajutorul umanitar și dezvoltare, de exemplu consolidarea sistemelor de sănătate, reziliența mijloacelor de subzistență în Guineea sau accesul la apă în școlile din Liberia. De asemenea, au fost lansate primele programe de redresare în Guineea (sănătate) și în Liberia (educație și energie). Până la sfârșitul anului 2015, toate cele trei țări afectate erau pe cale de a fi declarate țări în care s-a eradicat virusul Ebola.
Fondul fiduciar Bêkou al UE
Fondul fiduciar Bêkou al UE a fost creat în iulie 2014, cu un mandat menit să sprijine reziliența și să facă legătura între ajutorul de redresare și dezvoltare în Republica Centrafricană (RCA), în urma unei crize fără precedent care a avut loc în 2013/2014. Fondul este dotat în prezent cu 136 de milioane EUR. FED a contribuit la alimentarea Fondului fiduciar Bekou cu suma de 44 de milioane EUR. Cu toate acestea, contribuțiile nu au nicio alocare specifică, întrucât fondul fiduciar, prin natura sa, pune fonduri în comun fără o alocare specifică. Izbucnirea violențelor din septembrie și octombrie 2015 nu a condus la întârzieri semnificative în ceea ce privește punerea în aplicare a proiectelor, toate activitățile în curs de desfășurare fiind reluate după câteva săptămâni de întrerupere. De la crearea sa, fondul a adoptat, a lansat și a pus în aplicare cu succes o serie de proiecte care răspund nevoilor urgente ale populațiilor în domenii precum aspectele legate de gen, sănătatea, reabilitarea urbană, securitatea alimentară și refugiații.
Până în prezent, peste 500 000 de cetățeni ai Republicii Centrafricane beneficiază în mod direct de pe urma proiectelor finanțate prin intermediul Fondului fiduciar Bêkou. Alte rezultate: aproape o jumătate de milion de persoane au beneficiat de asistență în cadrul programului de sănătate de bază (vaccinări, nașteri asistate etc.), 10 000 de fermieri au primit 200 de tone de semințe, aproape 1 000 de femei au beneficiat de instruire (inclusiv împotriva violenței de gen) etc. Fondul a asigurat un grad ridicat de vizibilitate a UE în RCA, în pofida unui context foarte fragil, a lipsei de interes din partea comunității donatorilor și a izbucnirilor suplimentare de violență.
În ceea ce privește „aspectele legate de gen”, programul pus în aplicare a îmbunătățit atât condițiile sociale, cât și cele economice ale femeilor din Republica Centrafricană prin intermediul unor acțiuni de instruire, sprijin medical și psihologic, precum și prin sprijin de ordin financiar. Unele rezultate obținute în 2015:
- 990 de femei au beneficiat de instruire (inclusiv împotriva violenței de gen)
- 45 de ONG-uri locale asociate pentru punerea în aplicare a proiectului
- 1 780 de persoane au beneficiat de formare economică
Un alt proiect pus în aplicare în domeniul „sănătății”, desfășurat în Bangui și în alte cinci orașe din țară, a urmărit să asigure accesul a 1 milion de persoane la serviciile de sănătate de bază, în contextul în care majoritatea structurilor și serviciilor de sănătate au fost perturbate în urma crizei din 2013. Unele rezultate obținute în 2015:
- asigurarea accesului la servicii de sănătate de bază în 6 orașe din țară
- 450 000 de beneficiari direcți (vaccinări, nașteri asistate etc.)
- reorganizarea „zonei de sănătate”, asigurând efectele pe termen lung ale proiectului
Programul pus în aplicare în cadrul sectorului de „reabilitare urbană” include reconstruirea cartierelor sărace și predispuse la violență din Bangui prin intermediul utilizării intensive a forței de muncă (HIMO), permițând, printre altele, reabilitarea infrastructurilor publice. Unele rezultate obținute în 2015:
- 1 100 de lucrători angajați și instruiți pe durata efectuării lucrărilor
- 800 de persoane înscrise în programe de sensibilizare cu privire la prevenirea conflictelor.
Programul de „securitate alimentară” urmărește să sprijine securitatea alimentară și nutrițională, pe baza a trei componente: a) consolidarea rezilienței alimentare la nivelul comunității; b) reorganizarea rețelei de „transhumanță“; c) instituirea producției locale de alimente și a creșterii animalelor la scară mică în zona Bangui. În 2015, s-au obținut următoarele rezultate:
- 10 000 de fermieri au primit 200 de tone de semințe
- 28 121 de unelte și 200 de tone de semințe distribuite (R.D. Congo împreună cu FAO)
- 30 000 de bovine au fost vaccinate (vaccinare împotriva bolilor)
Instrumentul financiar pentru pace în Africa – Mecanismul de răspuns rapid (ERM)
Pe întreg continentul african, starea de conflict continuă să provoace suferință umană. Conflictul reprezintă, de asemenea, una dintre cauzele profunde ale migrației și un obstacol major în calea dezvoltării economice și sociale. Din acest motiv, sprijinirea păcii și a securității se află în centrul strategiei UE pentru întregul continent. UE consideră că Africa ar trebui să conducă eforturile de asigurare a păcii și securității pentru ca acestea să se bucure de succes. Prin urmare, UE a instituit Instrumentul financiar pentru pace în Africa (APF) în 2004 pentru a sprijini astfel de eforturi. Încă de la început, APF a finanțat operațiunile de sprijinire a păcii în zonele afectate de conflicte, cum ar fi Darfur. Cu toate acestea, lipsea un mecanism care să permită Uniunii Africane să abordeze un conflict înainte de izbucnirea acestuia. Mecanismul de răspuns rapid (ERM) a fost instituit în 2009 pentru a contribui la prevenirea degenerării unor crize politice și de securitate în conflict deschis. Acesta este un mecanism de urgență care este în măsură să pună la dispoziție fonduri pentru Uniunea Africană în mai puțin de 10 zile, astfel încât aceasta să poată interveni imediat pentru a sprijini medierea, consolidarea încrederii sau orice altă activitate care previne escaladarea tensiunilor din ce în ce mai puternice în zonele cu probleme în situații care afectează condițiile de viață ale populației.
În 2015, ERM a finanțat 9 acțiuni cu o sumă totală de 7 milioane EUR, care au avut un rol esențial în prevenirea sau atenuarea conflictului în mai multe regiuni africane. În Sudanul de Sud, unde a izbucnit un război civil în decembrie 2014, ERM a finanțat dialogul care a condus la un acord de încetare a focului între guvern și opoziție, îmbunătățind astfel situația a sute de mii de persoane strămutate din cauza războiului. De asemenea, ERM a contribuit la consolidarea păcii dintre Sudanul de Nord și Sudanul de Sud, prin sprijinirea negocierilor privind disputele nesoluționate referitoare la chestiuni precum demarcarea frontierelor și împărțirea bogăției.
În Republica Centrafricană, ERM a contribuit la găsirea unei căi de a pune capăt violenței, prin finanțarea eforturilor de mediere care au avut drept rezultat un climat favorabil organizării de alegeri în februarie 2016. În regiunea Marilor Lacuri, unde populația care trăiește în zonele estice din Republica Democratică Congo a avut de suferit de pe urma uneia dintre cele mai grave catastrofe umanitare provocate de om în ultimele două decenii, ERM a contribuit la refacerea și promovarea încrederii dintre R.D. Congo și vecinii săi prin sprijinirea unui mecanism comun de verificare a acordurilor încheiate de aceștia, cu scopul de a aduce stabilitatea în regiune. Inclusiv în Burundi, unde situația politică s-a deteriorat rapid la sfârșitul anului 2015, finanțarea rapidă oferită prin ERM a contribuit la descurajarea unor noi acte de violență, atât prin faptul că a permis UA să trimită observatori pentru drepturile omului și agenți de securitate, cât și prin susținerea financiară a inițierii rapide a unui dialog inter-burundian mediat de Uganda.
ERM a fost evaluat extern în 2015 și s-a dovedit a fi un instrument deosebit de pertinent și util, capabil să mobilizeze rapid fonduri și să sprijine eforturile legate de crize, cu un caracter preventiv și de mediere. Având în vedere performanțele obținute de instrumentul în cauză, Comisia a decis să majoreze resursele ERM la 15 milioane EUR până la jumătatea anului 2018.
Către o nouă politică în domeniul migrației
19
Agenda Comisiei Europene privind migrația stabilește un răspuns la nivel european, combinând politici interne și externe, utilizând în mod optim agențiile și instrumentele UE și implicând toți actorii: țările și instituțiile UE, organizațiile internaționale, societatea civilă, autoritățile locale și partenerii naționali din afara UE.
Au fost instituite instrumente noi și inovatoare, alături de mecanismele deja existente, pentru a aborda cauzele profunde ale migrației neregulamentare, asigurând în același timp un răspuns global, precum și prezența și valoarea adăugată a UE.
Fondul fiduciar de urgență al UE pentru stabilitate și pentru abordarea cauzelor profunde ale migrației neregulamentare și ale strămutărilor de persoane în Africa
Comisia Europeană a adus o importantă contribuție concretă pentru realizarea angajamentelor UE de combatere a migrației neregulamentare și a strămutărilor forțate, în special cele din planul de acțiune adoptat în cadrul summit-ului UE-Africa de la Valetta din noiembrie 2015. În cadrul summit-ului, președintele Comisiei, Jean-Claude Juncker a declarat: „Acest fond fiduciar de urgență pentru Africa, instituit într-un timp record, demonstrează încă o dată angajamentul UE de a răspunde cu promptitudine marilor provocări cu care ne confruntăm în regiune”. DG Cooperare Internațională și Dezvoltare a lucrat intens cu alți donatori europeni, țări partenere și organizații regionale, servicii ale Comisiei și SEAE pentru a stabili rapid în noiembrie 2015 un Fond fiduciar de urgență al UE pentru stabilitate și pentru abordarea cauzelor profunde ale migrației neregulamentare și ale strămutărilor de persoane în Africa.
Crearea Fondului fiduciar de urgență pentru Africa a oferit o platformă pentru ca UE să își consolideze răspunsul colectiv cu privire la abordarea cauzelor profunde ale migrației neregulamentare și ale strămutării forțate, în special cele din planul de acțiune adoptat în cadrul summit-ului UE-Africa de la Valetta din noiembrie 2015. Semnat în cadrul summit-ului de către 28 de șefi de stat care contribuie la Fondul fiduciar al UE în valoare de 1,8 miliarde EUR, acest fond sprijină unele dintre cele mai fragile și vulnerabile țări de pe teritoriul Africii (în 3 regiuni Sahel și zona Lacului Ciad, Cornul Africii, Nordul Africii și țările învecinate), consolidând cooperarea actuală a UE în materie de dezvoltare pe continentul african.
Cele patru priorități esențiale din cadrul Fondului fiduciar al UE completează agenda UE în materie de migrație și vor stimula eforturile de a aborda cauzele profunde ale migrației și de a sprijini stabilitatea și creșterea economică în Africa: consolidarea dezvoltării economice; sporirea rezilienței; asigurarea unei mai bune gestionări a migrației; precum și consolidarea guvernanței, a stabilității și a securității.
Fondul fiduciar al UE pentru Africa și-a demonstrat capacitatea de a funcționa în calitate de instrument flexibil pentru a răspunde în caz de criză, în mai puțin de două luni de la instituirea sa: un prim comitet operațional pentru Cornul Africii s-a întrunit la finele anului 2015, iar primul comitet operațional pentru regiunea Sahel/Lacul Ciad s-a întrunit la începutul anului 2016, alocând peste 350 de milioane EUR în proiecte pentru cele două regiuni. Se lucrează cu rapiditate la o serie de programe care vor fi lansate la fața locului, iar operațiunile vor continua și se vor intensifica în 2016, inclusiv odată cu finalizarea pacturilor privind migrația încheiate cu țările-țintă relevante 20 .
O uniune energetică rezilientă, însoțită de o politică în domeniul schimbărilor climatice orientată spre viitor
În 2015, comunitatea internațională a adoptat două acorduri majore care vor defini activitatea noastră în domeniul dezvoltării și cooperării internaționale pentru anii care vor urma. Cele 17 obiective ale noii agende 2030 pentru dezvoltare durabilă globală subliniază angajamentul de a atinge un echilibru între obiectivele economice, sociale și de mediu. Unul dintre obiectivele de dezvoltare durabilă adoptate (ODD 13) se concentrează asupra schimbărilor climatice. Acordul de la Paris (COP21) este primul acord mondial privind clima obligatoriu din punct de vedere juridic care acoperă toate țările care au încheiat un acord important ACP-UE pregătind astfel terenul pentru acordul final. În cadrul Agendei 2030 și al Acordului de la Paris, este necesar să fie consolidat nivelul de conștientizare a legăturilor dintre schimbările climatice, reducerea sărăciei, dezvoltare și durabilitate, în vederea unei transformări globale într-o lume cu emisii scăzute și rezistentă la schimbările climatice. Țările dezvoltate au convenit să furnizeze 100 de miliarde USD pe an pentru combaterea schimbărilor climatice în țările în curs de dezvoltare până în 2020, iar aceasta până în anul 2025, când va fi stabilit un nou obiectiv colectiv. UE s-a angajat deja să își îndeplinească rolul prin alocarea a cel puțin 20 % din bugetul său pentru perioada 2014-2020 unor acțiuni legate de schimbările climatice. Cooperarea pentru dezvoltare are un rol esențial în sprijinirea acestui proces, în special în țările cele mai sărace și mai vulnerabile. AOD va continua să fie una dintre principalele surse de finanțare a combaterii schimbărilor climatice, iar UE își va spori eforturile pentru a integra schimbările climatice în strategiile sale (prin analizarea tuturor programelor și a proiectelor în vederea integrării schimbărilor climatice, inclusiv în domeniul securității alimentare, al agriculturii și al sănătății).
UE este, de asemenea, pe deplin angajată în ceea ce privește ODD 7, care urmărește să asigure accesul tuturor la energie la prețuri accesibile, din surse sigure, durabile și moderne. Dialogul consolidat în materie de politică între UE, statele sale membre, țările partenere și alți donatori internaționali a condus la semnarea unor declarații comune privind energia durabilă 21 . UE are un rol de lider la nivel mondial prin prezența sa activă în cadrul forurilor internaționale și prin crearea de parteneriate strategice, cum ar fi Parteneriatul UE-Africa în domeniul energiei (AEEP) sau inițiativa „Energie durabilă pentru toți”. Inițiativa privind energia din surse regenerabile în Africa a fost lansată în cursul COP 21, la fel ca extensia inițiativei UE „Convenția primarilor” pentru Africa Subsahariană. De asemenea, prin intermediul cooperării pentru dezvoltare, țările partenere beneficiază de asistență financiară pentru a avea acces la servicii energetice moderne, accesibile și de încredere, contribuind astfel la creșterea economică favorabilă incluziunii. În special în acest domeniu, abordarea aleasă de UE este de a stimula investițiile prin intermediul cadrului UE de finanțare mixtă, cu scopul de a maximiza efectul de levier al resurselor UE destinate cooperării pentru dezvoltare. În cadrul FED, 26 de țări și regiuni partenere au ales energia ca sector prioritar al cooperării lor cu UE (10 % din bugetul pentru perioada 2014-2020). O evaluare privind cooperarea pentru dezvoltare în materie de energie durabilă este în curs de desfășurare.
Regiunea Pacific
Datorită sprijinului UE, Universitatea Pacificului de Sud (USP) a continuat să furnizeze formare formală și informală și a acordat burse pentru oameni de știință și negociatori din domeniul schimbărilor climatice. Un total de 174 de studenți din 14 țări ACP din Pacific au absolvit programe de masterat, de studii postuniversitare și de doctorat, iar mulți dintre acești absolvenți au reușit să obțină posturi în cadrul autorităților competente ale guvernelor naționale și al instituțiilor regionale. Această investiție nu numai că a contribuit la instaurarea unui climat de încredere, ci a fost deja amortizată prin formarea coaliției pentru ambiții sporite cu țările ACP din Pacific, care a contribuit la încheierea Acordului de la Paris în cadrul COP21. Formarea suplimentară a peste 2 000 de locuitori ai insulelor din Pacific în cadrul unor activități de adaptare efectuate la fața locului la nivel de comunitate și finalizarea unor evaluări ale vulnerabilității în cazul a 44 de comunități, precum și consolidarea capacităților și sprijinul direct pentru comunitățile cele mai afectate (de exemplu, tehnologii de colectare a apelor pluviale) din statele insulare mici au creat o bază solidă pentru cooperarea viitoare a UE în ceea ce privește schimbările climatice în regiunea Pacificului.
O abordare strategică a UE în ceea ce privește conservarea speciilor sălbatice din Africa
În temeiul inițiativei emblematice a UE Biodiversitate pentru viață (B4Life), a fost creată o Platformă de finanțare privind criza speciilor sălbatice din Africa pentru a aborda preocupările crescânde legate de braconaj și de pierderea biodiversității și pentru a defini o abordare strategică referitoare la conservarea speciilor sălbatice din Africa. S-a efectuat, de asemenea, studiul „Larger than Elephants” (Mai mare decât elefanții). Acesta descrie amploarea crizei cu care se confruntă Africa și populația sa, identifică lecțiile învățate în urma programelor de conservare de până în prezent și stabilește domenii prioritare care necesită intervenții pe viitor. Studiul reprezintă un exemplu al noii abordări integrate a Comisiei Europene cu privire la cooperarea pentru dezvoltare și oferă contribuții în vederea unei abordări strategice a UE în ceea ce privește conservarea speciilor sălbatice din Africa. Studii strategice similare sunt dezvoltate în prezent pentru Asia și America Latină.
Un nou impuls pentru locuri de muncă, creștere și investiții
În afara Europei, există oportunități suplimentare care provin din politica de dezvoltare și instrumentele care se află la dispoziția sa în primul rând pentru a stimula investițiile, pentru a crea activități economice și, prin urmare, pentru a susține creșterea și locurile de muncă în țările partenere, având în același timp efecte economice pozitive în Europa.
Agenda schimbării subliniază sprijinul pentru creșterea favorabilă incluziunii și pentru crearea de locuri de muncă ca fiind o prioritate esențială a cooperării externe a UE. Prin reducerea sărăciei, prin îmbunătățirea mediului favorabil pentru sectorul privat în țările în curs de dezvoltare contribuind în același timp la munca decentă, precum și prin contribuția la gestionarea finanțelor publice, buna guvernanță și statul de drept, eforturile bilaterale, multilaterale și de dezvoltare mondială ale UE pot aduce un aport la creșterea economică durabilă în țările în curs de dezvoltare. Pe termen mediu, dezvoltarea durabilă în țările în curs de dezvoltare poate să crească dimensiunea piețelor externe ale UE, generând prosperitate și oportunități pentru locuri de muncă și creștere atât în UE, cât și în țările în curs de dezvoltare.
Consolidarea parteneriatului strategic cu Africa reprezintă una dintre prioritățile politice ale UE. Parteneriatul UE-Africa promovează o relație de egalitate și se bazează pe interese și pe valori comune. Pe lângă susținerea integrării africane, UE urmărește, de asemenea, să stimuleze creșterea durabilă și favorabilă incluziunii și să contribuie la crearea de societăți pașnice și prospere. Prosperitatea durabilă și starea de pace în Africa, aduc, de asemenea, beneficii Europei, contribuind la abordarea unor provocări comune precum schimbările climatice și dezechilibrele demografice, oferind noi oportunități economice, comerciale și de investiții pentru ambele părți, precum și reducând amenințările la adresa securității reciproce. În acest sens, a fost adoptat sprijinul UE pentru stabilirea zonei continentale de liber schimb din Africa (CFTA), finanțat prin intermediul programului de sprijin al Uniunii Africane. De asemenea, UE a implicat în continuare sectoarele private europene și africane prin intermediul unui eveniment la nivel înalt privind „Catalizarea implicării și a resurselor sectorului privat în vederea dezvoltării: perspectiva europeană și cea africană”, în cadrul celei de-a treia Conferințe Internaționale ONU privind finanțarea pentru dezvoltare (Addis Abeba, 15 iulie 2015), organizată în comun de Comisia Europeană și Comisia Uniunii Africane. Organizații din sectorul privat implicate în proiecte mari de infrastructură și în industria minieră din Africa s-au reunit, de asemenea, în cadrul unui atelier comun UE-UA la nivel înalt privind necesitățile în materie de infrastructură ale sectorului de minerale din Africa (Bruxelles, martie 2015).
Comisia a înființat două inițiative pentru a atrage investiții în sectorul energiei durabile (ElectriFI) și în sectorul agricol (AgriFI), astfel încât să reducă lacunele în ceea ce privește structurarea și finanțarea de noi investiții. Aceste mecanisme de sprijin vor avea un rol esențial în stimularea sectorului privat, mobilizând finanțatorii și producând un efect catalizator asupra creșterii economice. În țările în curs de dezvoltare există adesea o lipsă de acces la capital inițial, precum și la capital pe termen mediu și lung, în parte din cauza reticenței față de riscuri a sectorului bancar.
EFICACITATEA AJUTORULUI: SITUAȚIA ACTUALĂ
Parteneriatul mondial pentru o cooperare eficace în scopul dezvoltării (GPEDC) 22 este cadrul esențial pentru agenda privind eficacitatea ajutorului și a dezvoltării și se bazează pe patru angajamente/zone principale: Asumarea democratică a responsabilității la nivel de țară; transparență și răspundere reciprocă; accentul pe rezultate; parteneriate pentru dezvoltare favorabile incluziunii. UE este pe deplin angajată în ceea ce privește acest proces, prin intermediul a două inițiative politice principale: transparență/răspundere reciprocă și programare în comun.
Programarea în comun oferă un răspuns solicitărilor din ce în ce mai numeroase din partea țărilor partenere de a reduce fragmentarea ajutoarelor și costurile de tranzacționare impuse instituțiilor lor. De asemenea, programarea în comun îmbunătățește transparența, previzibilitatea și coordonarea și reduce birocrația și costurile pentru toți actorii implicați.
În acest context, în timp ce prezentul raport era în curs de elaborare, Concluziile Consiliului adoptate în mai 2016 privind Intensificarea programării în comun au dat un nou impuls angajamentelor pentru reducerea fragmentării ajutorului și sporirea eficacității dezvoltării. Concluziile subliniază faptul că programarea în comun poate contribui la creșterea capacității Uniunii Europene de a juca un rol esențial și de a sprijini partenerii în punerea în aplicare a Agendei 2030 pentru dezvoltare durabilă și a Agendei de acțiune de la Addis Abeba. În plus, acestea propun ca programarea în comun să fie avută în vedere, după caz, în cadrul formelor mai largi de angajament politic 23 , de exemplu în legătură cu dialogurile la nivel înalt pe tema migrației.
Începând cu 2012, în 30 de țări cooperante, partenerii în materie de dezvoltare au ajuns la stadiul analizei în comun 24 ; în 25 dintre țări, aceștia au elaborat o strategie comună, unele fiind încă în fază de proiect sau de revizuire 25 .
La nivel național, partenerii în materie de dezvoltare din Etiopia raportează progrese în ceea ce privește coordonarea în trei domenii/clustere strategice i) crearea de locuri de muncă, ii) resurse naturale și iii) guvernanță. „Acțiuni comune” (UE+ - cadre de coordonare largă axate pe punerea în aplicare) sunt în curs de elaborare în sectorul nutriției, al sănătății și cel ecologic. În Kenya, o „Strategie de cooperare comună a UE pentru sprijinirea planului pe termen mediu al Kenyei 2014-2017” a fost adoptată în 2015 de către 10 parteneri UE în materie de dezvoltare și a fost prezentată în comun cu Ministerul Finanțelor. Aceasta dispune de o sumă orientativă de 3 miliarde EUR (împrumuturi/donații) care urmează a fi alocată de donatorii UE pentru a sprijini punerea în aplicare a planului pe termen mediu II și a viziunii 2030 pentru perioada 2013-2017. În Uganda, o strategie comună similară a fost semnată în martie 2015 de către 11 parteneri UE în materie de dezvoltare și Norvegia. Toate cele trei noi strategii sunt aliniate la programele naționale de dezvoltare respective, sporind transparența și încrederea reciprocă 26 .
La momentul actual, se lucrează în vederea înlocuirii documentelor de programare multianuală ale Comisiei cu un program indicativ multianual comun, care va începe cu Asia (Laos), urmată de potențiali parteneri din rândul țărilor ACP, cum ar fi Republica Centrafricană și Senegal.
Comisia a reprezentat partea UE în cadrul Comitetului director (SC) al Parteneriatului mondial pentru o cooperare eficace (GPEDC), fiind unul dintre cei trei reprezentanți ai țărilor donatoare partenere în Comitetul director, care s-a reunit în 2014 la Abuja (februarie) și la New York (iulie). Prima reuniune GPEDC la nivel înalt a avut loc în aprilie 2014.