EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012PC0015
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL amending Directive 2004/40/EC on minimum health and safety requirements regarding the exposure of workers to the risks arising from physical agents (electromagnetic fields) (eighteenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC)
Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice) (a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE)
Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice) (a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE)
/* COM/2012/015 final - 2012/0003 (COD) */
Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice) (a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE) /* COM/2012/015 final - 2012/0003 (COD) */
EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII
1.1.
Motivele și obiectivele propunerii
Scopul prezentei propuneri este de a amâna
până la 30 aprilie termenul de transpunere a Directivei 2004/40/CE[1] a Parlamentului European
și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind cerințele minime de
securitate și sănătate referitoare la expunerea
lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri
electromagnetice) [a optsprezecea directivă specială în sensul
articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE], În anul 2006, comunitatea medicală a
informat Comisia cu privire la preocupările sale în ceea ce privește
punerea în aplicare a acestei directive, susținând că valorile
limită de expunere stabilite de aceasta ar limita, în mod disproporționat,
utilizarea și dezvoltarea tehnicii imagisticii prin rezonanță
magnetică (IRM), considerată în prezent ca fiind un instrument
indispensabil pentru diagnosticarea și tratarea mai multor boli. Ulterior,
alte sectoare industriale și-au exprimat, de asemenea, preocupările
în ceea ce privește impactul directivei asupra activităților
acestora. Pentru a răspunde acestor
preocupări, Comisia a luat o serie de măsuri. Pentru a permite Comisiei să efectueze o
analiză a impactului aprofundată și să propună
modificări, termenul de transpunere a fost amânat de la
30 aprilie 2008 la 30 aprilie 2012 prin
Directiva 2008/46/CE[2]
a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 de
modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de
securitate și sănătate referitoare la expunerea
lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri
electromagnetice). Comisia a examinat situația în detaliu
prin analiza celor mai recente studii științifice, inclusiv a
studiului lansat de către Comisie însăși, cu privire la impactul
negativ pe care valorile limită de expunere stabilite prin directivă
l-ar putea avea asupra utilizării medicale a tehnologiilor de formare a
imaginii prin rezonanță magnetică (RM). După un număr
semnificativ de consultări a părților interesate și având
în vedere recomandările științifice cele mai recente[3], Comisia a adoptat, la 14 iunie
2011, propunerea COM (2011) 348 pentru o nouă directivă pentru a
modifica și înlocui Directiva 2004/40/CE, cu scopul de a garanta un nivel
ridicat de protecție a sănătății și
siguranței lucrătorilor, permițând în același timp
continuarea și dezvoltarea altor activități medicale și
industriale care utilizează câmpurile electromagnetice. Adoptarea a fost
amânată în principal pentru că noile recomandări
internaționale pentru expunerea lucrătorilor și populației
la câmpurile electromagnetice au fost publicate în de abia în decembrie 2010,
și nu în 2009, așa cum ar fi fost de așteptat. În plus, propunerea COM (2011) 348 își
propune să actualizeze și îmbunătățească un
număr semnificativ de alte dispoziții din Directiva 2004/40/CE;
propunerea introduce, de asemenea, o serie de elemente noi pentru a facilita
angajatorilor, în special întreprinderilor mici, punerea în aplicare a
măsurilor. După ce propunerea Comisiei a fost
adoptată, Parlamentul European și Consiliul și-au început
imediat activitatea în vederea modificării Directivei 2004/40/CE până
la 30 aprilie 2012. Cu toate acestea, din cauza ·
complexității tehnice a tematicii,
necesitând lungi discuții cu experții naționali, ·
gradului ridicat de opinii divergente privind unele
dispoziții cheie ale propunerii, este puțin probabil ca Parlamentul
European și Consiliul să finalizeze procesul de adoptare înainte de
30 aprilie 2012. În aceste condiții, este nevoie de o
nouă directivă pentru a amâna a doua oară termenul de
transpunere a Directivei 2004/40/CE. Este necesar să se evite
apariția unei situații de incertitudine juridică după 30
aprilie 2012, dată la care toate statele membre vor trebui să transpună
Directiva 2004/40/CE actuală, în cazul în care nu au fost luate
măsuri suplimentare. Această incertitudine juridică ar
avea două consecințe: –
Comisia ar trebui, în principiu, să
inițieze proceduri privind încălcarea dreptului comunitar pentru
necomunicarea măsurilor de transpunere împotriva tuturor statelor membre
care încă nu vor fi transpus directiva; –
Directiva 2004/40/CE ar începe să aibă
efect vertical direct în cadrul ordinii juridice interne din toate statele
membre, cetățenii putând intenta acțiuni juridice în
instanță împotriva guvernelor lor pentru nepunerea în aplicare a
directivei. Considerăm că este oportun să
se prelungească termenul limită de transpunere de doi ani, pentru a
lăsa timp suficient Parlamentului European și Consiliului să
dezbată și să ajungă la un compromis, pe baza propunerii
Comisiei COM (2011) 348, pentru o nouă directivă, care ar actualiza
și îmbunătăți dispozițiile Directivei 2004/40/CE,
abrogând și înlocuind totodată directiva anterioară.
1.2.
Directiva 2004/40/CE
Directiva 2004/40/CE este a optsprezecea
directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1)
din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind
punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea
îmbunătățirii securității și sănătății
lucrătorilor la locul de muncă. Directiva se referă la efectele
nocive pe termen scurt asupra sănătății lucrătorilor
expuși la câmpuri electromagnetice pe durata activității
desfășurate la locul de muncă. Dispozițiile directivei reprezintă
cerințe minime, fiecare stat membru având libertatea de a adopta dispoziții
mai stricte. Directiva stabilește valori limită
de expunere la câmpurile electrice, magnetice și electromagnetice care
variază în timp, cu frecvențe cuprinse între 0 și 300 GHz[4]. Niciun lucrător nu poate
fi expus la valori care depășesc aceste limite, care sunt stabilite
pe baza efectelor asupra sănătății și a unor
considerente biologice. De asemenea, directiva prevede, pentru
câmpurile variabile în timp, dar și pentru câmpurile statice, valori de
declanșare a acțiunii. Aceste valori sunt valori direct
măsurabile și indică un prag dincolo de care angajatorii trebuie
să ia una sau mai multe măsuri dintre cele prevăzute în
directivă. Respectarea acestor valori de declanșare a acțiunii
va garanta respectarea valorilor limită de expunere relevante. Limitele impuse prin directivă au fost
stabilite pe baza recomandărilor din 1998 ale ICNIRP, organism
recunoscut pe plan mondial drept o autoritate în domeniul evaluării
efectelor acestui tip de radiații asupra sănătății.
ICNIRP colaborează îndeaproape cu toate organizațiile
internaționale relevante, precum OMS, OIT, IRPA, ISO, CENELEC, CEI, CIE
și IEEE. Directiva se bazează pe principiul
prevenirii, menționat deja în termeni mai generali în Directiva-cadru
89/391/CEE: –
protecția tuturor lucrătorilor indiferent
de sectorul lor de activitate, toți lucrătorii care sunt expuși
la aceleași riscuri au dreptul de a beneficia de același nivel de
protecție; –
obligația angajatorilor de a stabili și a
evalua riscurile; –
eliminarea sau, dacă nu este posibil,
reducerea la minimum a riscurilor identificate; –
informarea și instruirea în domeniu a
lucrătorilor vizați, precum și consultarea acestora; –
supraveghere medicală adecvată. Directiva se aplică tuturor sectoarelor
de activitate, fără excepție, și trebuie transpusă în
legislațiile naționale cel târziu la 30 aprilie 2012, dacă nu se
întreprinde nicio altă acțiune. În cursul dezbaterilor care au precedat
adoptarea acestei directive, cazul specific al imagisticii medicale pe
bază de rezonanță magnetică a fost discutat în detaliu atât
în cadrul Consiliului, cât și în Parlamentul European. Experți
naționali provenind din instituții precum National Radiation
Protection Board (NRPB, Regatul Unit), l'Institut national de recherche
et de sécurité (INRS, Franța), Finnish Institute of Occupational
Health (FIOH, Finlanda), Bundesamt für Strahlenschutz (BfS,
Germania), au oferit asistență tehnică în timpul negocierilor
desfășurate în cadrul Consiliului. Președinția Consiliului
a solicitat, în mai multe ocazii, avizul ICNIRP. În absența oricăror dovezi
referitoare la un impact nedorit, Parlamentul European și Consiliul au
adoptat Directiva, cu anumite modificări ale valorilor propuse
inițial de Comisie. Nu au fost stabilite, de exemplu, o valoare
limită de expunere la câmpuri magnetice statice, o componentă
esențială a IRM, deoarece această valoare a fost modificată
pe baza ultimelor descoperiri științifice, care au devenit cunoscute
exact în momentul adoptării directivei.
1.3.
Propunere COM (2011) 348 pentru o nouă
directivă
Aceste propuneri vizează actualizarea
și îmbunătățirea dispozițiilor din Directiva
2004/40/CE, abrogând și înlocuind în același timp directiva
respectivă. Propunerea menține o serie de principii și
dispoziții importante din Directiva 2004/40/CE. Cele mai importante modificări introduse
de propunere, care iau în considerare cele mai recente rezultate
științifice din acest domeniu, sunt: –
definiții mai clare, în special cu privire la
efectele nocive asupra sănătății (articolul 2 din
Directiva 2004/40/CE); –
introducerea unui sistem de valori limită
și valori de referință diferite de actualele valori limită
și valori de declanșare a acțiunii pentru domeniul cuprins între
0 și 100 kHz (aceasta va afecta dispozițiile articolelor 2 și 3
din Directiva 2004/40/CE și anexa acesteia); –
introducerea unor indicatori pentru a facilita
măsurătorile și calculele [articolul 3 alineatul (3)]
și pentru a se oferi instrucțiuni cu privire la luarea în considerare
a incertitudinilor de măsurare. Legislația privind securitatea
produselor prevăzută în Directivele 1999/5/CE și 2006/95/CE
asigură că publicul, inclusiv lucrătorii, nu sunt expuși la
niveluri peste cele stabilite prin Recomandarea 1999/519/CEE, cu
condiția ca produsele să fie utilizate conform destinației
acestora. Deoarece nivelurile stabilite pentru public sunt mai scăzute
decât cele stabilite pentru lucrători și includ protecția
împotriva efectelor pe termen lung, respectarea celor două directive
furnizează un nivel suficient de protecție în situațiile respective; –
introducerea unor orientări pentru a se
asigura o evaluare a riscurilor simplificată, dar mai eficientă
(articolul 4), în vederea facilitării activității de
evaluare și pentru a se reduce sarcina IMM-urilor; –
introducerea unei flexibilități limitate,
însă la un nivel corespunzător, prin propunerea unui cadru controlat
de derogări limitate acordate industriei pentru valorile de
declanșare a unei acțiuni și pentru valorile limită.
Propunerea include două derogări specifice, una pentru aplicații
medicale pe bază de rezonanță magnetică (RM), și alta
pentru forțele armate. A treia derogare este destinată
situațiilor susceptibile să apară ocazional, fiind însă
supusă unui control și autorizări stricte din partea statelor
membre și urmată de o evaluare. Statele membre informează
Comisia cu privire la orice autorizație acordată. Aceste trei cazuri
de derogare, care reprezintă rezultatul unor consultări intense cu
toate părțile interesate și sunt bine definite în cadrul
domeniului lor de aplicare, garantează un nivel ridicat de protecție
a sănătății și siguranței persoanelor, evitând în
același timp obstrucționarea nejustificată a
activităților medicale și industriale; –
includerea unor principii de supraveghere
medicală (articolul 8); –
acordarea unei atenții speciale cazurilor
specifice de aplicații medicale care utilizează rezonanța
magnetică și activitățile conexe; –
instituirea unor măsuri complementare
neobligatorii, precum a unui ghid practic neobligatoriu.
2.
CONSULTAREA PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA
IMPACTULUI
2.1.
Consultarea părților interesate
Consultarea Comitetului consultativ pentru
securitate și sănătate la locul de muncă Reprezentanți ai partenerilor sociali
și reprezentanți ai guvernelor din cele 27 de state membre în
Comitetul consultativ pentru securitate și sănătate la locul de
muncă, reunit în sesiune plenară la 1 decembrie 2011, s-au exprimat
în favoarea unei amânări a termenului de transpunere a Directivei
2004/40/CE în legislația națională a statelor membre, cu scopul
de a evita situația de incertitudine juridică după 30 aprilie
2012 și de a acorda un interval de timp suficient pentru Parlamentul
European și Consiliul pentru a ajunge la un compromis privind propunerea
Comisiei COM (2011) 348. Consultarea partenerilor sociali ai UE Având în vedere natura propunerii, care nu
afectează decât data de transpunere a directivei fără a-i
modifica dispozițiile de fond, și în urma consultării
serviciului juridic și a secretariatului general al Comisiei, s-a
hotărât că nu este necesară, în acest caz, consultarea
partenerilor sociali la nivel european, în conformitate cu articolul 154 din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Cu toate acestea,
partenerii sociali din diferitele ramuri ale sectorului industrial din UE au
fost informați cu privire la propunere printr-o scrisoare din partea
comisarului Andor și invitați să își trimită
observațiile.
2.2.
Transmiterea propunerii către parlamentele
naționale
Proiectele de acte legislative, inclusiv
propunerile din partea Comisiei, adresate Parlamentului European și
Consiliului trebuie transmise parlamentelor naționale în conformitate cu
Protocolul (nr. 1) privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea
Europeană, anexat la tratate. Conform articolului 4 din protocol, trebuie
să treacă o perioadă de opt săptămâni între data la
care un proiect de act legislativ este pus la dispoziția parlamentelor
naționale și data la care proiectul în cauză este înscris pe
ordinea de zi provizorie a Consiliului, în vederea adoptării acestuia sau
în vederea adoptării unei poziții în cadrul unei proceduri
legislative. Cu toate acestea, în temeiul articolului 4,
sunt posibile excepții în cazuri de urgență, ale căror
motive sunt indicate în actul sau în poziția Consiliului. Adoptarea
prezentei propuneri de Parlamentul European și de Consiliu trebuie
considerată un caz de urgență absolută pentru motivele
explicate mai sus, și care pot fi rezumate după cum urmează. Propunerea Comisiei COM (2011) 348,
aflată în prezent în dezbaterea Parlamentului European și a
Consiliului, urmărește să actualizeze și să
îmbunătățească dispozițiile Directivei 2004/40/CE,
abrogându-o și înlocuind-o pe aceasta până la data de 30 aprilie
2012. Prin urmare, marea majoritate a statelor membre nu au transpus Directiva
2004/40/CE, așteptând adoptarea noii directive actualizate pe baza
propunerii de mai sus. Cu toate acestea, având în vedere
complexitatea subiectului și divergența profundă a punctelor de
vedere în cadrul Consiliului, nu pare să existe nicio șansă ca
Parlamentul European și Consiliul să finalizeze procesul de adoptare
înainte de termenul de 30 aprilie 2012. Prezenta propunere, al cărei unic
obiectiv este de a amâna cu doi ani termenul de transpunere a Directivei
2004/40/CE, trebuie, prin urmare, să fie adoptată în regim de
urgență în perioada foarte scurtă de timp rămasă. În
cazul în care propunerea nu este adoptată până la termenul de 30
aprilie 2012, pot să apară consecințe juridice negative
în ordinea juridică internă a statelor membre care nu au transpus
încă directiva (a se vedea mai sus secțiunea 1.1).
2.3.
Evaluarea impactului
Având în vedere caracterul urgent al
propunerii și impactul limitat al acesteia, propunerea nu este
însoțită de o evaluare a impactului. În stadiul actual, a nu întreprinde nicio
acțiune ar obliga marea majoritate a statelor membre care nu au transpus
încă Directiva 2004/40/CE în legislația națională să
efectueze această transpunere și să o pună în aplicare
într-o perioadă de timp foarte scurtă de timp, adică până
la termenul actual de 30 aprilie 2012, ceea ce ar putea avea grave repercusiuni
asupra continuității activităților de îngrijire a
sănătății care utilizează tehnica IRM. Ar putea, de
asemenea, să fie afectate și anumite activități
industriale. În orice stat membru care nu a transpus
directiva până la data limită, ar putea să apară o
situație de incertitudine juridică. În temeiul principiului efectului
direct vertical al directivelor UE, stabilit de Curtea de Justiție,
cetățenii ar putea intenta acțiuni împotriva statelor membre în
fața instanțelor naționale pentru nepunerea în aplicare a
directivei. În plus, Comisia ar trebui, în principiu, să inițieze
proceduri privind încălcarea dreptului comunitar împotriva acestor state
membre pentru necomunicarea măsurilor de transpunere. Amânarea datei de transpunere a directivei nu
va împiedica în mod neîntemeiat utilizarea tehnologiei IRM sau alte
activități industriale. În același timp, amânarea ar oferi timp
suficient pentru o actualizare și ameliorare a directivei, în special a
valorilor limită de expunere, prin intermediul unei noi directive bazată
pe propunerea Comisiei COM (2011) 348, în care să fie luate în considerare
noile cunoștințe științifice, prin aceasta asigurându-se un
grad ridicat de protecție a lucrătorilor, precum și
continuitatea activităților economice. Modificarea propusă nu afectează
decât obligația statelor membre de a transpune directiva până la data
de 30 aprilie 2012, data limită fiind extinsă până la 30 aprilie
2014. Modificarea nu afectează fondul directivei în cauză și,
prin urmare, nu impune obligații suplimentare pentru întreprinderi.
3.
ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
3.1.
Rezumatul măsurilor propuse
Propunerea modifică articolul 13
alineatul (1) din Directiva 2004/40/CE în sensul amânării datei de
transpunere până la 30 aprilie 2014.
3.2.
Temei juridic
Articolul 153 alineatul (2) din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene.
3.3.
Principiul subsidiarității
Principiul subsidiarității se
aplică deoarece propunerea vizează un domeniu care nu ține de
competența exclusivă a Uniunii Europene, respectiv protecția
sănătății și a siguranței lucrătorilor la
locul de muncă. Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în
mod suficient prin acțiunea statelor membre, deoarece dispozițiile
directivelor nu pot fi modificate și abrogate la nivel național. Obiectivele propunerii nu pot fi atinse decât
prin intermediul unei acțiuni la nivel UE, deoarece prezenta propunere
modifică un act al legislației UE în vigoare, aceasta fiind o
acțiune care nu ar putea fi realizată de către statele membre. Principiul subsidiarității este
respectat în măsura în care propunerea modifică legislația
existentă a UE.
3.4.
Principiul proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității din motivele expuse mai jos. Propunerea nu modifică substanța
legislației UE actuale: se limitează la amânarea datei de transpunere
a Directivei 2004/40/CE până la 30 aprilie 2014, pentru a evita
situația de incertitudine juridică după ce termenul actual a
expirat și pentru a oferi o perioadă de timp suficientă
Parlamentului European și Consiliului pentru a discuta și pentru a
ajunge la un compromis privind propunerea Comisiei COM (2011) 348, care
vizează actualizarea și îmbunătățirea
dispozițiilor din Directiva 2004/40/CE, abrogând și înlocuind în
același timp directiva respectivă.
3.5.
Alegerea instrumentelor
Instrumentul sau instrumentele propus(e):
directivă. Niciun alt instrument nu ar fi fost adecvat.
Deoarece este vorba despre modificarea unei directive, singurul mijloc adecvat
este adoptarea unei alte directive.
4.
IMPLICAȚIILE BUGETARE
–
Propunerea nu are implicații asupra
bugetului UE.
5.
INFORMAȚII SUPLIMENTARE
·
Simplificare Propunerea nu realizează o simplificare a
cadrului legislativ. Ea vizează numai amânarea datei de transpunere a
Directivei 2004/40/CE până la 30 aprilie 2014. ·
Abrogarea legislației în vigoare Adoptarea propunerii nu va determina abrogarea
dispozițiilor legislative în vigoare. ·
Spațiul Economic European Acest proiect de act ține de un domeniu
acoperit prin acordul SEE și trebuie așadar să fie extins
și la Spațiul Economic European. ·
Explicația detaliată a propunerii, pe
capitole sau pe articole Prezenta propunere amână data de
transpunere a Directivei 2004/40/CE până la 30 aprilie 2014. Acești
doi ani pentru suplimentari transpunerea dispozițiilor directivei în
legislația națională sunt justificați prin temerile
exprimate – și, în unele cazuri confirmate – conform cărora
valorile-limită de expunere prevăzute în directivă ar putea avea
un impact disproporționat asupra continuității procedurilor
medicale care utilizează imagistica prin rezonanță magnetică.
Amânarea va oferi suficient timp pentru ca directiva și, în special,
valorile limită de expunere, să fie actualizate și ameliorate,
prin intermediul unei noi directive, bazată pe propunerea Comisiei COM
(2011) 348, care este dezbătută în prezent de către Consiliu
și Parlamentul European și care vizează garantarea unui nivel
ridicat de protecție a lucrătorilor, precum și continuitatea
procedurilor medicale și a altor activități economice. Cei doi
ani de prelungire vor evita consecințele negative în ordinea juridică
a statelor membre care încă nu au transpus directiva. Articolul 1 al propunerii modifică, în
acest sens, articolul 13 alineatul (1) („Transpunerea”) din Directiva
2004/40/CE. 2012/0003 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2004/40/CE privind
cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la
expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri
electromagnetice) (a optsprezecea directivă specială în sensul
articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 153
alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[5], având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[6], hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară, întrucât: (1)
După intrarea în vigoare a
Directivei 2004/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului din
29 aprilie 2004 privind cerințele minime de securitate și
sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri
generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice)[7], părțile interesate,
în special comunitatea medicală, au exprimat preocupări serioase
legate de potențialul impact al punerii în aplicare a respectivei
directive asupra procedurilor medicale bazate pe imagistică medicală.
Totodată, au fost exprimate preocupări cu privire la impactul
directivei asupra anumitor activități industriale. (2)
Comisia a examinat argumentele prezentate de
către părțile interesate și a hotărât să
revizuiască unele dispoziții din Directiva 2004/40/CE, pe baza unor
noi dovezi științifice. (3)
Termenul de transpunere a Directivei 2004/40/CE,
prin urmare, a fost amânat până la 30 aprilie 2012 prin Directiva
2008/46/CE din 23 aprilie 2008[8],
pentru a permite adoptarea unei noi directive, bazată pe cele mai recente
elemente de probă. (4)
La 14 iunie 2011, Comisia a adoptat o propunere
pentru o nouă directivă de înlocuire a Directivei 2004/40/CE. Noua
directivă ar asigura un nivel ridicat de protecție a
sănătății și a siguranței lucrătorilor
și ar menține și dezvolta activitățile medicale
și alte activități industriale care utilizează câmpurile
electromagnetice. În consecință, majoritatea statelor membre nu au
transpus încă Directiva 2004/40/CE, în așteptarea adoptării noii
directive. (5)
Cu toate acestea, având în vedere complexitatea
tehnică a subiectului este puțin probabil că noua directivă
va fi adoptată înainte de data limită de transpunere a Directivei
2004/40/CE. (6)
Prin urmare, data limită trebuie
prelungită. (7)
Având în vedere cele de mai sus și dată
fiind foarte scurta perioadă de timp rămasă până la
termenul de 30 aprilie 2012, este necesar să se asigure că prezenta
directivă este adoptată de către Parlamentul European și
Consiliu în regim de urgență și că acesta intră în
vigoare fără întârziere. (8)
Prin urmare, în ceea ce privește transmiterea
către parlamentele naționale, în conformitate cu Protocolul (nr. 1)
privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană,
excepția pentru situații urgente prevăzută la articolul 4
din acest protocol a fost aplicată în acest caz cu privire la perioada de
8 săptămâni care trebuie să treacă între momentul în care
un proiect de act legislativ a fost pus la dispoziția parlamentelor
naționale și data la care acesta este introdus pe ordinea de zi
provizorie a Consiliului pentru adoptare sau pentru adoptare a unei
poziții în cadrul unei proceduri legislative. ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: Articolul 1 La articolul 13 alineatul (1) din Directiva
2004/40/CE, data de „30 aprilie 2012” se înlocuiește cu data de „30
aprilie 2014”. Articolul 2 Prezenta directivă intră în vigoare
la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Articolul 3 Prezenta
directivă se adresează statelor membre. Adoptată la Bruxelles, Pentru Parlamentul European Pentru
Consiliu Președintele Președintele [1] JO L 184, 24.5.2004, p. 23. [2] JO L 114, 26.4.2008, p. 88. [3] În special, recomandări din partea Comisiei
internaționale pentru protecția împotriva radiațiilor
neionizante (ICNIRP) pentru câmpurile magnetice statice (aprilie 2009) și
pentru câmpurile electrice și magnetice în domeniul de la 1 Hz la 100 kHz
(decembrie 2010). [4] 300 GHz: frecvență
de 300 miliarde hertzi sau cicluri pe secundă. Un hertz (prescurtat Hz) reprezintă unitatea
internațională de măsură pentru frecvență. [5] JO C […], […], p. […]. [6] JO C […], […], p. […]. [7] JO L 184, 24.5.2004, p. 1. [8] JO L 114, 26.4.2008, p. 88-89.