This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0510
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL A Roadmap towards a Banking Union
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Foaie de parcurs către o uniune bancară
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Foaie de parcurs către o uniune bancară
/* COM/2012/0510 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Foaie de parcurs către o uniune bancară /* COM/2012/0510 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL
EUROPEAN ȘI CONSILIU Foaie de parcurs către o uniune bancară 1. Introducere În ultimii patru ani, UE a reacționat decisiv
în fața crizei economice și financiare. Au fost aduse îmbunătățiri substanțiale
Uniunii Economice și Monetare (UEM), iar în prezent se implementează o agendă
complexă de reforme financiare. Se dă curs astfel angajamentelor asumate în
cadrul G20 ca reacție în fața crizei financiare și se iau măsurile necesare
pentru ca instituțiile și piețele financiare să devină mai stabile, mai
competitive și mai reziliente[1].
Această reformă a cadrului de reglementare din
UE este esențială, însă nu va fi suficientă pentru a reacționa eficient în fața
amenințărilor la adresa stabilității financiare la nivelul Uniunii Economice și
Monetare. Sunt necesari pași suplimentari pentru a contracara riscurile care
amenință zona euro, în cadrul căreia responsabilitățile monetare comune au
determinat o integrare economică și financiară profundă și implicit
posibilitatea apariției unor efecte transfrontaliere de contagiune în cazul
unei crize bancare. Este, de asemenea, necesar să se suprime legătura dintre
datoria suverană și datoriile băncilor, precum și cercul vicios care a dus la
utilizarea a peste 4,5 mii de miliarde EUR din banii contribuabililor pentru
salvarea băncilor cu probleme din UE. Coordonarea dintre autoritățile de
supraveghere este vitală, însă criza a demonstrat că simpla coordonare nu este
de ajuns, mai ales în contextul monedei unice și ținând cont de necesitatea
unui proces comun de luare a deciziilor. Este, de asemenea, important să se
limiteze riscurile tot mai pronunțate de fragmentare a piețelor bancare din UE,
care subminează puternic piața unică a serviciilor financiare și afectează
aplicarea eficace a politicii monetare în economia reală la nivelul zonei euro.
În aceste
condiții, Comisia a solicitat[2]
crearea unei uniuni bancare pentru a construi o bază mai solidă pentru sectorul
bancar și pentru a reinstaura încrederea în moneda euro, totul ca parte a unei
viziuni pe termen lung asupra integrării economice și bugetare. Transferul
supravegherii bancare la nivel european este un element esențial al acestui
proces, care trebuie ulterior combinat cu alte măsuri, cum ar fi crearea unui
sistem comun de protecție a depozitelor și gestionarea integrată a crizelor
bancare. În raportul prezentat în data de 26 iunie 2012[3], președintele
Consiliului European, președintele Comisiei, președintele Eurogrupului și
președintele Băncii Centrale Europene (BCE) au susținut această viziune. La
rândul său, Parlamentul European a recomandat să se adopte măsuri în aceeași
direcție, de exemplu în raportul din iulie 2010 referitor la gestionarea
crizelor transfrontaliere din sectorul bancar[4].
La aceeași concluzie s-a ajuns și la summitul zonei euro din 29 iunie 2012[5].
Dacă se iau măsurile necesare pentru a garanta
că în zona euro supravegherea și rezoluția bancară se realizează conform unor
standarde înalte, cetățenii și piețele vor avea certitudinea că tuturor
băncilor li se aplică în mod uniform reglementări prudențiale comune, la cel
mai înalt nivel. Dacă pe viitor băncile se vor mai confrunta cu probleme,
publicul poate avea încredere că ele vor fi restructurate sau închise,
reducându-se la minimum costurile suportate de contribuabili. Acest viitor
sistem va contribui la construirea încrederii necesare între statele membre,
care reprezintă o condiție prealabilă pentru introducerea unor mecanisme
financiare comune de protecție a deponenților și de facilitare a rezoluției
ordonate a băncilor aflate în criză. Prezenta comunicare însoțește două propuneri
legislative; prima prevede crearea unui mecanism de supraveghere unic (MSU)
prin atribuirea unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene legate de
politicile de supraveghere prudențială a instituțiilor de credit, iar cea de-a
doua aduce anumite adaptări regulamentului de înființare a Autorității bancare
europene (ABE)[6]
Aceste propuneri legislative marchează un prim pas important care va aduce o
îmbunătățire calitativă în ceea ce privește stabilitatea financiară și
încrederea în zona euro. Comunicarea de față prezintă contextul creării
mecanismului de supraveghere unic și noile acțiuni care vor fi întreprinse,
pornind de la aceste prime propuneri, în direcția construcției unei uniuni
bancare 2. Uniunea bancară și piața unică Piața unică a serviciilor financiare se
bazează pe norme comune care garantează faptul că băncile și alte instituții
financiare care, conform tratatului, beneficiază de dreptul de liberă stabilire
și prestare liberă de servicii, sunt supuse acelorași reguli și fac obiectul
unei supravegheri adecvate în întreaga UE. Crearea uniunii bancare nu trebuie să
compromită unitatea și integritatea pieței unice, care rămâne una dintre cele
mai mari realizări ale integrării europene. De altfel, uniunea bancară se
bazează pe realizarea unui program de reforme substanțiale în materie de
reglementare a pieței unice, aflat în derulare („cadrul de reglementare unic”).
Piața unică și uniunea bancară sunt așadar
două procese care se consolidează reciproc. Eforturile de întărire a pieței
unice trebuie să continue în toate domeniile la care se referă propunerile
Comisiei. Totodată, în trei domenii cu relevanță
deosebită pentru uniunea bancară, aceste eforturi ar trebui accelerate, iar în
privința propunerilor legate de acest subiect ar trebui să se ajungă la un
acord între co-legislatori înainte de sfârșitul anului 2012. –
Au fost propuse cerințe prudențiale mai stricte
pentru bănci. Prin propunerile referitoare la cerințele de capital pentru bănci
(CRD4)[7],
Comisia a lansat procesul de implementare a noilor standarde internaționale în
materie de capital bancar și lichiditate. Crearea unui mecanism de supraveghere
unic nu ar trebui să impună modificări substanțiale ale propunerilor de regulament
și de directivă, cu toate că în câteva domenii ar putea fi nevoie de mici
ajustări care să reflecte noua stare de fapt. În etapele finale ale
negocierilor cu privire la CRD4, Comisia va încerca în mod special să se
asigure că textele convenite sunt compatibile tehnic cu propunerea de
regulament privind crearea mecanismului de supraveghere unic și va colabora cu
Parlamentul European și Consiliul în această perspectivă. Concret, acest lucru
va presupune ca toate dispozițiile propunerii de directivă privind CRD4 să fie
operaționale în vederea aplicării atât la nivel național, cât și de către BCE. –
Gradul de acoperire a schemelor de garantare a
depozitelor (SGD) naționale a fost deja mărit, fiind stabilit la suma
armonizată de 100 000 EUR per deponent și per instituție începând cu data de 31
decembrie 2010. În iulie 2010, Comisia a propus noi măsuri[8] care vizau
armonizarea și simplificarea depozitelor protejate, accelerarea plăților și
îmbunătățirea finanțării, în special prin finanțarea ex-ante a schemelor de
garantare a depozitelor asigurată prin contribuții din partea băncilor și
printr-un mecanism de împrumut reciproc cu caracter obligatoriu între schemele
naționale, cu anumite limite fixate în prealabil. –
Propunerea Comisiei privind instrumentele de
redresare și rezoluție pentru băncile aflate în criză, adoptată în data de 6
iunie 2012[9],
este ultima dintr-o serie de măsuri al căror scop este să întărească sectorul
bancar european și să prevină efectele de contagiune ale unor eventuale crize
financiare viitoare care ar putea avea consecințe negative asupra deponenților
și contribuabililor. Pentru a garanta menținerea stabilității financiare și
asumarea integrală a răspunderii care le revine pentru pierderi și costurile de
recapitalizare de către acționarii și creditorii băncilor, Comisia a propus un
cadru comun de norme și competențe, care va ajuta statele membre să prevină
izbucnirea crizelor, iar dacă acestea se vor produce totuși, să le gestioneze
într-o manieră mai ordonată și mai eficace. Statelor membre li se va solicita
să constituie un fond de rezoluție ex-ante alimentat cu ajutorul contribuțiilor
din partea băncilor; de asemenea, se prevede un mecanism de împrumut cu
caracter obligatoriu între schemele naționale, supus la rândul său unor limitări
clare. Aceste norme vor constitui așadar o bază
comună pentru piața unică, pornind de la care se pot elabora propuneri privind
uniunea bancară. Cadrul de reglementare unic este necesar pentru stabilitatea
și integritatea pieței interne a serviciilor financiare din UE. El oferă un
fundament comun care permite avansarea către uniunea bancară fără să existe
riscul fragmentării pieței unice. Ca atare, este absolut esențial ca
co-legislatorii să-și aducă urgent sprijinul, până la sfârșitul anului, pentru
reformele restante cu privire la cerințele de capital, schemele de garantare a
depozitelor și rezoluția bancară. Aceste norme trebuie aplicate în același mod
peste tot în Uniune, printr-o supraveghere coerentă și convergentă a
instituțiilor de credit de către autoritățile naționale competente și BCE.
Autoritatea bancară europeană (ABE) are un rol crucial în îndeplinirea acestui
obiectiv, datorită instrumentelor și competențelor prevăzute de regulamentul de
înființare a acestei instituții (intervenție în cazul încălcării legislației,
mediere, standarde tehnice obligatorii, orientări și recomandări). Ca atare,
este absolut esențial ca ABE să-și îndeplinească foarte bine rolul, acela de a
construi în întreaga Uniune un cadru legal și o cultură a supravegherii comune.
În plus, pentru a se evita diferențele dintre
zona euro și restul UE, cadrul de reglementare unic trebuie susținut de
practici uniforme în materie de supraveghere. În acest sens, existența unor
îndrumări și abordări diferite între statele membre care participă la
mecanismul de supraveghere unic și celelalte state membre implică riscul
fragmentării pieței unice, deoarece băncile ar putea profita de aceste
diferențe în căutarea arbitrajului de reglementare. Se impune ca ABE să
elaboreze instrucțiuni de supraveghere unice care să completeze cadrul de
reglementare unic. Orice măsuri adoptate de BCE – de exemplu,
furnizarea unor detalii suplimentare cu privire la modul de desfășurare a
supravegherii prudențiale în contextul structurii de supraveghere specifice
create de mecanismul de supraveghere unic – trebuie să fie conforme cu cadrul
de reglementare unic (inclusiv cu standardele tehnice) prevăzut de actele
delegate adoptate de Comisia Europeană. În fine, trebuie remarcat faptul că
propunerile prezentate astăzi păstrează actualul echilibru între statele membre
de origine și statele membre gazdă, inclusiv în ceea ce privește participarea
în cadrul colegiilor de supraveghere. Impactul efectiv și implicațiile mecanismului
de supraveghere unic asupra funcționării operaționale a ABE vor fi reexaminate
cu prilejul următoarei evaluări a funcționării autorităților europene de
supraveghere pe care o va prezenta Comisia până în data de 2 ianuarie 2014.[10] În acest context, Comisia va
analiza în special dacă trebuie consolidat rolul ABE în ceea ce privește
testele de rezistență (stress tests), astfel încât să se evite ca autoritatea
să depindă prea mult de informații și contribuții primite de la autoritățile
responsabile de evaluarea rezilienței sectorului bancar din Uniune. În paralel, Comisia va continua să întărească
stabilitatea financiară și să asigure condiții de concurență echitabile pe
piața unică a serviciilor bancare din UE prin intermediul controlului
ajutoarelor de stat și al condițiilor impuse pentru acordarea ajutorului pentru
ajustare economică. Acțiuni-cheie Comisia îndeamnă Parlamentul European și Consiliul ca până la finele anului 2012 să ajungă la un acord cu privire la: (i) propunerile referitoare la CRD4, pentru ca ele să poată fi aplicate pe piața unică și în contextul mecanismului de supraveghere unic; (ii) propunerea Comisiei de directivă privind schemele de garantare a depozitelor, (iii) propunerea de directivă privind redresarea și rezoluția bancară. 3. Edificarea uniunii bancare După cum a indicat Comisia[11] înainte de Consiliul European
din iunie 2012 și în raportul președinților Consiliului European, Comisiei,
Eurogrupului și Băncii Centrale Europene din 26 iunie 2012[12], pentru a definitiva
uniunea bancară sunt necesare noi acțiuni îndreptate către crearea unui
mecanism de supraveghere unic, a unui sistem comun de garantare a depozitelor
și a unui cadru integrat pentru gestionarea crizelor. Crearea unui mecanism de
supraveghere unic reprezintă un pas absolut crucial. 3.1. Un mecanism de supraveghere
unic Mecanismul de supraveghere unic propus de
Comisie se bazează pe transferul la nivel european al unor competențe esențiale
specifice în materie de supraveghere a băncilor stabilite în statele membre ale
zonei euro. Băncii Centrale Europene îi va reveni în continuare
responsabilitatea finală, dar își va îndeplini totodată sarcinile în contextul
mecanismului de supraveghere unic din care face parte împreună cu autoritățile
naționale de supraveghere. Această structură va oferi o supraveghere strictă și
coerentă în întreaga zonă euro și în același timp va utiliza din plin
cunoștințele și experiența autorităților naționale de supraveghere. Se va
garanta astfel că în activitățile de supraveghere se ține cont în continuare
într-o foarte mare măsură de toate condițiile naționale și locale relevante
pentru stabilitatea financiară. Comisia mai propune un mecanism care le va
permite statelor membre care nu au adoptat euro, dar care ar dori să participe
la mecanismul de supraveghere unic, să coopereze strâns cu BCE. În cadrul mecanismului de supraveghere unic,
BCE va deveni răspunzătoare de supravegherea tuturor băncilor din uniunea
bancară, cărora li se va aplica cadrul de reglementare unic valabil peste tot
în interiorul pieței unice. Experiența recentă a arătat că problemele cu care
se confruntă chiar și cele mai mici bănci pot avea efecte negative grave asupra
stabilității financiare a statelor membre. Ca atare, încă din prima zi, BCE va
fi abilitată să preia supravegherea oricărei bănci din zona euro dacă decide
acest lucru, în special în cazul în care o anumită bancă beneficiază de ajutor
public. Pentru toate celelalte bănci, supravegherea BCE va fi introdusă
progresiv în mod automat: la 1 iulie 2013 pentru băncile europene cu cea mai
mare importanță sistemică și la 1 ianuarie 2014 pentru restul. Așadar, până la
1 ianuarie 2014, toate băncile din zona euro vor face obiectul supravegherii la
nivel european. Băncii Centrale Europene i se vor atribui o
serie de sarcini specifice în materie de supraveghere, indispensabile pentru
detectarea riscurilor la adresa viabilității băncilor. BCE va fi abilitată să
le ceară băncilor să ia măsurile de corecție care se impun. Inter alia, BCE va
fi autoritatea competentă care va autoriza instituțiile de credit, va evalua
holdingurile care îndeplinesc criteriile necesare, va asigura respectarea
cerințelor minime de capital, va asigura adecvarea capitalului intern în raport
cu profilul de risc al instituțiilor de credit (măsurile din cadrul pilonului
II), va exercita activități de supraveghere pe o bază consolidată și va avea
atribuții de supraveghere în raport cu conglomeratele financiare. De asemenea,
BCE va asigura respectarea dispozițiilor privind gradul de îndatorare și
lichiditatea, va lua decizii cu privire la rezervele de capital și va aplica,
în coordonare cu autoritățile de rezoluție, măsuri de intervenție rapidă în
cazul în care băncile încalcă sau sunt pe punctul de a încălca cerințele de
capital obligatorii. Pentru a-și îndeplini atribuțiile, BCE va avea
competențele necesare în materie de investigare și supraveghere. Se prevede
implicarea activă a autorităților naționale de supraveghere în cadrul MSU.
Acest lucru este necesar pentru a se asigura pregătirea și punerea în aplicare
într-un mod eficient și fluent a deciziilor în materie de supraveghere, precum
și coordonarea și fluxul de informații necesare cu privire la aspecte de
importanță atât locală, cât și națională, cu scopul de a garanta stabilitatea
financiară în Uniune și în statele sale membre. Toate atribuțiile care nu au fost conferite în
mod explicit Băncii Centrale Europene rămân în sfera de competențe a
autorităților naționale de supraveghere. De exemplu, autoritățile naționale de
supraveghere vor răspunde în continuare de protecția consumatorului, de
combaterea spălării banilor și de supravegherea instituțiilor de credit din
țări terțe care deschid filiale sau prestează servicii transfrontaliere în
statele membre. BCE trebuie să aibă
capacitatea de a-și îndeplini noile funcții de supraveghere în mod complet
independent, purtând în același timp răspunderea integrală pentru acțiunile
sale. Pentru a asigura legitimitatea democratică, propunerea Comisiei cuprinde
garanții solide în materie de responsabilitate, în special față de Parlamentul
European și Consiliu. În plus, propunerea prevede o serie de principii de
natură organizațională, pentru a asigura separarea clară dintre politica
monetară și supraveghere. În acest mod se va reduce riscul unor eventuale
conflicte între obiectivele diferitelor politici, dar se va profita totodată la
maximum de sinergiile create. Așadar, toate activitățile pregătitoare și
politicile specifice vor fi executate de organisme și divizii administrative
separate de funcțiile de politică monetară prin intermediul unui consiliu de
supraveghere creat special în acest scop în cadrul BCE. În fine, modificările
propuse la regulamentul privind ABE vor garanta că această instituție își poate
continua efectiv misiunea în raport cu statele membre. Mai exact, ABE își va
exercita atribuțiile și în raport cu BCE. Modalitățile de vot în cadrul ABE vor
fi adaptate astfel încât structurile de luare a deciziilor în cadrul ABE să fie
în continuare echilibrate și eficace și să reflecte pozițiile autorităților competente
din statele membre care participă la mecanismul de supraveghere unic și din
cele care nu participă, menținându-se astfel integritatea pieței unice.
Modificările legate de modalitățile de vot s-au concentrat asupra domeniilor în
care ABE ia decizii cu caracter obligatoriu legate de aplicarea cadrului de
reglementare unic în cazul încălcării legislației sau al soluționării
dezacordurilor. În alte domenii, garanțiile procedurale existente sunt
considerate suficiente pentru a asigura un proces decizional echilibrat și
eficace. De exemplu, Comisiei i se trimit spre adoptare proiecte de standarde
tehnice, iar Comisia poate decide să nu le aprobe sau să le modifice, în
special dacă nu sunt pe deplin conforme cu principiile fundamentale ale pieței
interne în domeniul serviciilor financiare. În fine, în proiectul de regulament
de modificare a Regulamentului nr. 1093/2010 a fost introdusă o clauză de
revizuire specifică astfel încât să se ia în considerare eventualele evoluții
în ceea ce privește numărul de state membre care au euro ca monedă națională
sau ale căror autorități competente au intrat într-o relație de cooperare
strânsă și să se analizeze dacă, în lumina acestor evoluții, sunt necesare noi
modificări ale dispozițiilor pentru a garanta că deciziile ABE sunt luate în
interesul menținerii și consolidării pieței interne a serviciilor financiare. Acțiuni-cheie Comisia: (i) îndeamnă Consiliul să analizeze și să adopte de urgență propunerea de Regulament al Consiliului de atribuire a unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, luând în considerare avizul Parlamentului European; (ii) îndeamnă Parlamentul European și Consiliul să analizeze și să adopte de urgență propunerea de modificare a Regulamentului nr. 1093/2010 de înființare a ABE. Este necesar să se ajungă la un acord cu privire la aceste două propuneri înainte de sfârșitul anului 2012. 3.2. Etapele următoare în
gestionarea crizelor bancare Integrarea financiară globală și piața unică a
UE au permis sectoarelor bancare din anumite state membre să depășească de mai
multe ori PIB-ul național, ducând la apariția unor instituții „prea mari pentru
a da faliment” și „prea mari pentru a fi salvate”. Pe
de altă parte, experiența demonstrează că până și băncile relativ mici care
intră în criză pot provoca probleme sistemice transfrontaliere. În plus, retragerile internaționale masive sub
imperiul panicii (bank runs) pot slăbi considerabil sistemele bancare naționale,
afectând în plus și finanțele statului și creând pentru ambele probleme de
finanțare. Consolidarea supravegherii în cadrul uniunii
bancare va contribui la sporirea solidității băncilor.
Dacă totuși apare o criză, este necesar să se garanteze că instituțiile
sunt supuse unei rezoluții ordonate, iar deponenții au siguranța că economiile
lor nu sunt în pericol. Pe acest fond, Comisia a subliniat[13] faptul
că o uniune bancară trebuie să includă o gestionare mai centralizată a crizelor
bancare. La rândul său, și Parlamentul a
insistat că trebuie să se facă progrese în acest domeniu. Necesitatea unor „mecanisme comune de soluționare a
situațiilor de criză bancară și de garantare a depozitelor bancare ale
clienților” a fost semnalată și în raportul semnat de președintele Consiliului
European, președintele Comisiei, președintele Eurogrupului și de președintele
Băncii Centrale Europene, din 26 iunie 2012[14]. Prin urmare, Comisia intenționează să prezinte
o propunere privind un mecanism de rezoluție unic, care să reglementeze
rezoluția băncilor și să coordoneze aplicarea instrumentelor de rezoluție în
cazul băncilor din cadrul uniunii bancare. Acest
mecanism ar fi mai eficient decât o rețea de autorități naționale de rezoluție,
mai ales în cazul băncilor transfrontaliere care intră în criză, având în
vedere nevoia de acțiuni rapide și de credibilitate în gestionarea crizelor
bancare. Un astfel de mecanism ar reprezenta o
completare firească la crearea unui mecanism de supraveghere unic. El ar genera în egală măsură economii de scară
semnificative și ar evita efectele externe negative care ar rezulta în urma
unor decizii pur naționale. Deciziile sale
s-ar lua conform principiilor rezoluției stabilite prin cadrul de reglementare
unic, care sunt în ton cu bunele practici internaționale și în deplină
conformitate cu normele Uniunii în materie de ajutoare de stat. În mod concret, acționarii și creditorii sunt cei
care trebuie să suporte costurile rezoluției înainte de acordarea vreunei
finanțări externe și, înainte de utiliza banii contribuabililor, trebuie
căutate soluții în sectorul privat. În plus, pe baza unei evaluări a funcționării
sale, unui astfel de mecanism de rezoluție i s-ar putea încredința și alte
sarcini de coordonare în ceea ce privește gestionarea situațiilor de criză și
instrumentele de rezoluție din sistemul bancar, după cum se arată în raportul
prezentat în iunie 2012 de președintele Consiliului European, președintele
Comisiei, președintele Eurogrupului și președintele Băncii Centrale Europene. Acțiuni-cheie După ce se va ajunge la un acord cu privire la propunerile privind SGD și redresarea și rezoluția bancară, Comisia intenționează să propună crearea unui mecanism de rezoluție unic pentru rezoluția băncilor și coordonarea aplicării instrumentelor de rezoluție în cazul băncilor din cadrul uniunii bancare. 4. Pașii care urmează Uniunea Europeană dispune de mijloacele
necesare pentru a corecta deficiențele constatate și pentru a institui uniunea
bancară, etapă esențială în construcția unei uniuni economice și monetare
autentice. Comisia îndeamnă Parlamentul European și
Consiliul: –
să acorde tot sprijinul necesar uniunii bancare și
să aprobe orientările și foaia de parcurs descrise în prezenta comunicare; –
să acorde prioritate maximă în procesul legislativ
acțiunilor necesare pentru crearea uniunii bancare; –
să finalizeze, cât mai curând posibil, dar cel
târziu până la sfârșitul anului, propunerile aflate pe masa de lucru
referitoare la: –
schemele de garantare a depozitelor; –
accesul la activitatea instituțiilor de credit și
supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a societăților de
investiți (CRD) –
cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit
și societățile de investiții (CRR); –
cadrul pentru redresarea și rezoluția instituțiilor
de credit și a întreprinderilor de investiții –
cadrul prin care se conferă BCE anumite sarcini
legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, –
modificarea anumitor dispoziții ale regulamentului
privind ABE. Prin prezenta comunicare și propunerile legislative
care o însoțesc, Comisia a acționat prompt și responsabil ca urmare a
mandatului acordat de Consiliul European și de șefii de state și guverne din
zona euro la sfârșitul lunii iunie. Acum este rândul altor instituții să
acționeze pentru a asigura instaurarea mecanismului de supraveghere unic până
la data de 1 ianuarie 2013. [1] http://ec.europa.eu/internal_market/finances/policy/map_reform_en.htm
[2] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/archives/2012/06/20120626_speeches_2_en.htm [3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf [4] Rezoluția Parlamentului European din 7 iulie 2010 conținând
recomandări către Comisie privind gestionarea crizelor transfrontaliere din
sectorul bancar [2010/2006(INI)] [5] „Comisia va prezenta în curând, în temeiul articolului 127 alineatul
(6), propuneri referitoare la un mecanism unic de supraveghere. Solicităm
Consiliului să analizeze de urgență aceste propuneri până la sfârșitul anului
2012. Odată ce va fi instituit un mecanism unic de supraveghere destinat
băncilor din zona euro, care să implice BCE, MES ar putea avea posibilitatea de
a recapitaliza băncile în mod direct, în urma unor proceduri normale de luare a
deciziilor. Acest mecanism s-ar baza pe o condiționalitate adecvată, care să
includă respectarea normelor în materie de ajutoare de stat și care ar trebui
să fie specifică instituției, specifică sectorului sau la nivelul întregii
economii și ar fi formalizată într-un memorandum de înțelegere.” http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131359.pdf
[6] Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 [7] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/new_proposals_en.htm [8] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/guarantee/200914_en.pdf [9] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/index_en.htm [10] În temeiul articolului 81 din regulamentele de înființare a
autorităților europene de supraveghere [Regulamentul (UE) nr. 1093/2010,
Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 și Regulamentul (UE) nr 1095/2010]. [11] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm
[12] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf [13] http://ec.europa.eu/europe2020/banking-union/index_en.htm
[14] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/131201.pdf