EIROPAS KOMISIJA
Briselē, 5.4.2017
COM(2017) 159 final
KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI
par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam
{SWD(2017) 123 final}
EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52017DC0159
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL on the implementation of the 11th European Development Fund covering the period 2014-2015
KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam
KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam
COM/2017/0159 final
EIROPAS KOMISIJA
Briselē, 5.4.2017
COM(2017) 159 final
KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI
par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam
{SWD(2017) 123 final}
Šis ziņojums atbilst 11. Eiropas Attīstības fonda (EAF) īstenošanas regulas 1 18. panta 4.–6. punkta prasībām. Šis ir pirmais no ziņojumiem, kas sniedzami par 11. EAF aptverto laikposmu (2014.–2020. g.) un attiecas uz 2014. un 2015. gadu.
11. EAF stājās spēkā 2015. gada 1. martā pēc tam, kad visas 28 ES dalībvalstis bija ratificējušas Iekšējo nolīgumu 2 . Pārejas periodā no 10. EAF termiņa beigām (2013. gada 31. decembris) līdz 11. EAF spēkā stāšanās dienai tika izmantoti pārejas pasākumi (tā sauktais pagaidu mehānisms), par kuriem lēmumu pieņēma ES Padome 3 .
EAF ir daļa no ārējās finansēšanas instrumentiem, lai gan tam ir savas īpatnības, un uz to attiecas pašlaik spēkā esošais vispārējās ziņošanas pienākums. Šā pirmā 11. EAF īstenošanas gada ziņojuma galvenie avoti ir:
darbības pārskati par 2014. un 2015. gadu,
2015. gada ziņojums,
EAF gada pārskati par 2014. un 2015. gadu,
Otrais ziņojums par izvēlētiem rezultātiem (2014. gada jūlijs–2015. gada jūnijs)
un to attiecīgie atbilstošie pielikumi. Šie avoti pēc pieņemšanas tiek publiskoti un ir pieejami tīmekļa vietnē Europa (sk. dienestu darba dokumentu (SWD), F pielikumu).
Pienākums sniegt ad hoc ziņojumus par atbalsta izdevumiem ir noteikts atsevišķi, un tos ir paredzēts sniegt ik pēc diviem gadiem (Iekšējā nolīguma 6. panta 1. punkts). Uz EAF resursiem, ko izlieto Eiropas Investīciju banka (EIB) un aizjūras zemes un teritorijas (AZT), šķiet, attiecas īpaši ziņojumi 4 .
Lai gan šajā ziņojumā paredzēts pievērsties tikai 11. EAF, šis instruments gan tvēruma, gan darbības jomas ziņā ir tik plašs, ka tā īstenošanu nevar skatīt izolēti no Komisijas kopējās starptautiskās sadarbības un attīstības politikas. Šā iemesla dēļ un arī tāpēc, lai atgādinātu, kāds ir instrumenta konteksts, ziņojumā atsaukti atmiņā Tūkstošgades attīstības mērķi (TAM) un TAM iniciatīva, atspoguļota mijiedarbība ar tematiskām programmām, kas finansētas no citiem ārējās finansēšanas instrumentiem (piem., attīstības sadarbības instrumenta (ASI) un Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumenta (EIDHR)) un norādīta saikne ar pašreizējām Komisijas prioritātēm. Kad vien iespējams, par EAF ir sniegti dati un/vai piemēri.
Ir svarīgi minēt, ka, lai gan līdzekļi, kas piešķirti laikā no 2014. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 28. februārim pagaidu mehānisma ietvaros, tika uzskatīti par piešķirtiem no 11. EAF, pieejamie resursi bija ierobežoti un nav salīdzināmi ar pilnvērtīgu 11. EAF versiju. 11. EAF īstenošana uzņēma optimālu gaitu tikai 2016. gada beigās, tāpēc, uzlūkojot īstenošanas situāciju, kas atspoguļota šajā pirmajā gada ziņojumā, būtu pienācīgi jāņem vērā 11. EAF darbības sākuma apstākļi.
Tas pats attiecas arī uz rezultātiem. Pievienotajā dienestu darba dokumentā atspoguļotie rezultāti ir gūti projektos un programmās, kas beidzās laikā no 2014. gada 1. jūlija līdz 2015. gada 30. jūnijam, proti, bija finansēti no 10. EAF. Rezultātu mērīšanā ir izmantoti rādītāji, kas noteikti ES starptautiskās sadarbības un attīstības rezultātu ietvarā, kurš izveidots ar Komisijas dienestu 2015. gada 26. marta darba dokumentu 5 . Ievērojot darbības nepārtrauktības principu, tie ir noteikti par bāzes līniju, pret kuru pēc tam tiks mērīts 11. EAF sniegums. Ir arī vērts norādīt, ka projektos un programmās, ko ir finansējusi vai palīdzējusi finansēt ES, bieži tiek gūti tādi rezultāti, kas pēc būtības nav izsakāmi skaitliski (piem., spēju veidošana).
Attiecībā uz palīdzības efektivitāti ir izmantota pieeja, kas pēc būtības ir globāla, kā atspoguļots jaunākajā gada ziņojumā par ES instrumentiem ārējo darbību finansēšanai, no kura ir pārņemta pēdējā nodaļa. Neraugoties uz iepriekš minēto, starp ES un ĀKK valstīm pastāv stratēģiski satvari ar reģionālu tvērumu, proti, ES un Āfrikas kopējā stratēģija (2007. g.), CARIFORUM valstu un ES ekonomisko partnerattiecību nolīgums (2008. g.), kopīgā ES un Karību jūras valstu partnerības stratēģija (2012. g.) un ES un Klusā okeāna valstu partnerība attīstības jomā (2006. un 2012. gads). Attīstības palīdzības efektivitātes pārskats, ko 2016. gada beigās sagatavoja Pasaules mēroga partnerība efektīvai attīstības sadarbībai 6 , tiks atspoguļots nākamajā 11. EAF gada īstenošanas ziņojumā.
Ņemot vērā ziņojuma aptverto periodu, ziņojumā nav atspoguļoti visi jaunie svarīgie notikumi. Turpmāk izklāstītajā gada ziņojumā pienācīgi tiks ņemti vērā galvenie jaunie stratēģiskie jautājumi un prioritātes. Pašreizējo situāciju veidojusi finanšu krīze, attīstības politikas paradigmas maiņa (no TAM uz ilgtspējīgas attīstības mērķiem (IAM)) un ES kā pasaules līmeņa dalībnieka tēla nostiprināšanās, ko panāk, ES dalībniekiem aizvien vairāk strādājot kopā. Ņemot vērā šos apstākļus, ir jāpārskata Eiropas attīstības politikas satvars atbilstoši 2030. gada programmai un IAM, kā noteikts ES globālajā stratēģijā un Komisijas nesenajā priekšlikumā jaunam Eiropas Konsensam par attīstību 7 .
Visbeidzot, 11. EAF apjoms pēc 2015. gada 31. maija datiem bija EUR 29,455 miljardi (ar AZT līdzekļiem, bet bez atbalsta izdevumiem), piešķīrumu apjoms — EUR 4,024 miljardi, bet izmaksāto līdzekļu apjoms — EUR 1,619 miljardi (sk. dienestu darba dokumentu, A pielikumu). Uzlūkojot šos skaitļus, ir pienācīgi jāņem vērā iepriekš minētais lēnais sākumposms 8 .
KONTEKSTS UN VISPĀRĒJIE MĒRĶI
2000. gadā ANO samita laikā līdzekļu devēju kopiena, kas ietver arī ES un tās dalībvalstis, vienojās par astoņiem TAM 9 , kuru galīgais mērķis bija līdz 2015. gadam izskaust nabadzību. ES ir apņēmīgi palīdzējusi sasniegt TAM jau kopš to pirmsākuma un rādījusi priekšzīmi citiem, integrējot šos mērķus savā attīstības politikā un praksē. ES un tās dalībvalstis kopā finansiālā ziņā iegulda TAM visvairāk — tās kopš 2000. gada ir nodrošinājušas aptuveni pusi no visas pasaules oficiālās attīstības palīdzības (OAP). Turklāt ES piedalās dažādu līdzekļu devēju darbību koordinēšanā. Tā kā ES ir pārvalstisks veidojums, tā var noteikt vērienīgus kopīgus mērķus un plānot visaptverošus risinājumus pasaules attīstības problēmām. ES ir pārstāvēta visā pasaulē — vairāk nekā 130 valstīs —, tai ir plaša pieredze un augsta ticamība tādās jomās kā cilvēktiesības, vēlēšanu novērošana, pārvaldība un krīzes pārvarēšana. Visbeidzot, ES ir kritiskā masa, kas nepieciešama globālo problēmu risināšanai. ES darbības attīstības jomā ir saskaņotas ar tās centieniem citās jomās, piemēram, humānās palīdzības, vides, klimata pārmaiņu, drošības un tirdzniecības politikas jomā. Cilvēces attīstības jomā ES joprojām ir apņēmusies 2014.–2020. gada finanšu shēmā vismaz 20 % no tās sniegtās palīdzības veltīt sociālajiem pamatpakalpojumiem, lielāko uzmanību pievēršot veselībai, izglītībai un sociālajai aizsardzībai.
Lai paātrinātu virzību uz TAM, Eiropas Komisija 2010. gadā izveidoja 12 punktu rīcības plānu 10 . 2011. gadā, kad daudzas valstis joprojām bija iepalikušas vairuma mērķu sasniegšanā, ES radīja jaunu TAM iniciatīvu 11 , darot pieejamu uz vajadzībām balstītu un uz sniegumu balstītu finansējumu EUR 1 miljarda apmērā. EUR 700 miljoni ir paredzēti tiem TAM, kuru sasniegšana aizkavējusies visvairāk (bada izskaušana, māšu veselības uzlabošana, bērnu mirstības mazināšana un ūdens sanitārija), bet EUR 300 miljoni — valstīm, kas palīdzības īstenošanā guvušas labus rezultātus. Līdz šim TAM iniciatīvas ietvaros finansēti 70 projekti 46 valstīs 12 . Turklāt 2012. gadā ES un tās dalībvalstis sāka īstenot vērienīgu pārmaiņu programmu, kuras mērķis ir vēl vairāk palielināt ietekmi attīstības jomā un uzlabot rezultātus TAM sasniegšanā, stratēģiski pievēršoties valstīm, kam tas ir visvairāk nepieciešams (tostarp nestabilām valstīm), un prioritārajām nozarēm. Šīs Pārmaiņu programmā 13 izklāstītās prioritātes pašlaik tiek īstenotas jauno 2014.–2020. gada perioda ārējās darbības instrumentu ietvaros.
Tas jo īpaši atspoguļojas jaunajos 2014.–2020. gada ārējās darbības instrumentos (piem., jaunajā attīstības sadarbības instrumentā un 11. EAF īstenošanas regulā ir skaidri noteikts, ka TAM ir galvenie rādītāji, pēc kuriem mēra, vai ir sasniegti šo instrumentu mērķi). Konkrētāk, 11. EAF īstenošanas noteikumos (Padomes Regulā (ES) Nr. 2015/322) 14 ir skaidri atgādināts, ka TAM ir attiecīgi rādītāji, pēc kuriem mēra panākumus 11. EAF mērķu 15 sasniegšanā; šie mērķi ir cieši saistīti ar 10. EAF mērķiem un pamatojas uz Kotonū partnerattiecību nolīguma mērķiem, kā norādīts minēto noteikumu 1. pantā. Galvenais mērķis ir nabadzības mazināšana un ilgtermiņā — izskaušana. Turklāt 11. EAF tai pašā laikā arī sekmē ilgtspējīgu un iekļaujošu ekonomisko, sociālo un vides attīstību, stiprina un atbalsta demokrātiju, tiesiskumu, labu pārvaldību, cilvēktiesības un attiecīgos starptautisko tiesību principus un īsteno uz tiesībām balstītu pieeju, kas aptver visas cilvēktiesības. Kā norādīts Īstenošanas noteikumos, pēc TAM perioda, kas beigsies 2015. gadā, 11. EAF iepriekš minēto mērķu sasniegšanā gūtos panākumus mērīs ar citiem rādītājiem, par kuriem starptautiskā līmenī vienojusies Savienība un tās dalībvalstis, jo īpaši ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem (IAM).
PIEVĒRŠANĀS KOMISIJAS PRIORITĀTĒM
ES attīstības politika un Komisijas darbs šīs politikas īstenošanā stingri balstās uz divām galvenajām priekšsēdētāja Ž. K. Junkera vadītās Komisijas prioritātēm: “ES kā spēcīgāka pasaules mēroga dalībniece” un “Ceļā uz jaunu politiku migrācijas jomā”. Tie arī sniedz lielu ieguldījumu prioritātēs “Jauns impulss nodarbinātībai, izaugsmei un ieguldījumiem” un “Noturīga enerģētikas savienība, kurā īsteno uz nākotni vērstu klimata pārmaiņu politiku”.
ES kā spēcīgāka pasaules mēroga dalībniece ĀKK reģionā
ES ir jāpiedalās efektīvā reaģēšanā uz pasaules problēmām, jāizplata savas vērtības un jāsniedz ieguldījums miera un labklājības panākšanā pasaulē.
Viena no galvenajām ES prioritātēm ir veidot miermīlīgas sabiedrības un izskaust nabadzību nestabilās un konfliktu skartās valstīs. ES savām partnervalstīm visā pasaulē palīdz nodrošināt ilgstošu mieru, sekmēt to politisko stabilitāti vai atjaunot sabiedrību un infrastruktūru pēc krīzes situācijām. Šajā jomā ES prioritātes ir veicināt labu pārvaldību, iedibināt tiesiskumu, apkarot noziedzību un stiprināt tiesībaizsardzību.
2015. gadā pieņemot ilgtspējīgas attīstības mērķus — Tūkstošgades attīstības mērķu pēctečus — un ANO programmu “Pārveidosim mūsu pasauli: ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam”, tika izveidots jauns satvars globālajai rīcībai nabadzības izskaušanā un ilgtspējīgas attīstības panākšanā līdz 2030. gadam. ES ir apņēmusies pilnībā īstenot Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam gan iekšpolitikā, gan ārpolitikā. Šī jaunā programma, kuras izveidē ES bija vadoša un ietekmīga loma jau no pašiem pirmsākumiem, ar savu darbības jomu, vērienu un universālumu ir patiess sasniegums laikā, kas kopumā nav īpaši labvēlīgs daudzpusējai rīcībai. 2015. gads bija arī laiks, kad starptautisko sarunu par attīstības finansēšanu rezultātā tika pieņemta Adisabebas rīcības programma. Adisabebā ES bija liela nozīme tāda daudzpusēja nolīguma pieņemšanas nodrošināšanā, kurā visas puses vienojās par to, ar kādiem līdzekļiem tiks īstenota attīstības programma laikposmam pēc 2015. gada. ES ir sniegusi lielus ieguldījumus, tostarp oficiālajā attīstības palīdzībā (OAP), attiecībā uz kuru tai ir vērienīga kopīga apņemšanās sasniegt ANO 0,7 % mērķi jaunās 2030. gada programmas ietvaros.
Eiropas Komisija kopā ar EĀDD 2015. gadā arī sāka plašu apspriešanu par ES turpmāko partnerību ar ĀKK valstīm, un šīs apspriešanas rezultātus bija paredzēts izmantot nākamajā politikas priekšlikumā 2016. gadā. Šim mērķim ir izveidota speciāla darba grupa. Šī darba grupa sadarbībā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu ir īstenojusi virkni apaļā galda diskusiju ar plašu ieinteresēto personu loku un sagatavojusi kopīgu apspriežu dokumentu (JOIN(2015) 33 final, 6.10.2015.) par šo jautājumu. Sabiedriskā apspriešana tika noslēgta 2016. gada sākumā, un pēc tam tika darīts pieejams ziņojums par tās iznākumu. Šī apspriešana nodrošinās vērtīgus materiālus, kas kopā ar iekšējām pārdomām un daudzo pašreizējo izvērtējumu rūpīgu analīzi ievirzīs šā procesa nākamos soļus 16 . Vienlaikus Padomē un Eiropas Parlamentā notika regulāras sanāksmes, lai palīdzētu formulēt ES nostāju daudzos dažādajos šā jautājuma aspektos. 2017. gadā paziņojuma veidā tiks sniegts priekšlikums par satvaru laikposmam pēc Kotonū nolīguma darbības beigām. Tā pamatā būs dienestu darba dokumenti — izvērtējums un ietekmes novērtējums.
Ieguldījumu fondi (IF) ir attīstības rīki, kas apvieno resursus no dažādiem līdzekļu devējiem, lai ES varētu ātri, elastīgi un kopīgi reaģēt uz ārkārtas situāciju tās dažādajos aspektos. Ar 11. EAF finanšu regulu (42. pants) ir ieviesti divu veidu ieguldījumu fondi, pamatojoties uz ES budžeta finanšu regulu 17 :
ārkārtas situācijām un laikposmam pēc ārkārtas situācijām paredzēti ieguldījumu fondi, kurus izmanto visu veidu krīzes pārvarēšanai un kuri dod ES Komisijai iespēju pieņemt lēmumu par ātrām līdzekļu piešķiršanas procedūrām un tās īstenot, un deleģēt īstenošanas uzdevumus, ja šāda pieeja uzskatāma par efektīvāku,
tematiskie ieguldījumu fondi, kas paredzēti globālu problēmu risināšanai un kas dod Komisijai iespēju tieši īstenot vajadzīgos pasākumus saskaņā ar tās standarta procedūrām.
ES turpināja proaktīvi darboties globālu iniciatīvu, proti, Pasaules fonda AIDS, tuberkulozes un malārijas apkarošanai (GFATM), Vakcīnu un vakcinācijas globālās alianses (GAVI) un Globālās partnerības izglītības jomā (GPE) 18 , valdēs un komitejās. Šīs globālās iniciatīvas pievēršas tādu lielu problēmu risināšanai, ar kurām saskaras daudzas partnervalstis centienos sasniegt veselības un izglītības TAM un IAM, piemēram, Pasaules fonds pievēršas to problēmu risināšanai, kas saistītas ar trim minētajām slimībām, bet GPE — taisnīgas piekļuves nodrošināšanai un mācību rezultātu uzlabošanai. ES, proaktīvi darbojoties Pasaules fonda, GAVI un GPE valdēs, sniedza lielu ieguldījumu pārvaldības, programmu pārraudzības un nabadzīgām valstīm paredzētu resursu piešķiršanas un plānošanas efektivitātes uzlabošanā. Dalība šo iniciatīvu valdēs piešķīra ES viedoklim lielu svaru starptautiskajās diskusijās par veselības un izglītības politiku, kā arī nodrošināja platformu, kas palīdz uzlabot panākumus palīdzības un attīstības efektivitātes uzlabošanā un valstu atbildības palielināšanā. ES ir arī ļoti proaktīvi atbalstījusi valstis, kuras skārusi ebolas epidēmijas krīze.
Reakcija uz ebolas krīzi
Reaģējot uz 2014. gada ebolas krīzi Rietumāfrikā, Komisija mobilizēja aptuveni EUR 210 miljonus no attīstības un sākotnējās atveseļošanās palīdzības, ko bija paredzēts piešķirt 2014. un 2015. gadā. Finansējuma mērķis bija sekmēt makroekonomikas stabilitāti un atbalstīt veselības nozari visvairāk skartajās valstīs, kā arī palielināt citu reģiona valstu gatavību ebolas krīzei. Ja šai summai pieskaita humānajai palīdzībai piešķirtos līdzekļus un EUR 138,4 miljonus, kas piešķirti ārstēšanas iespēju izpētei, diagnostikai un vakcīnām, tad Eiropas Komisijas kopējais piešķīrums ir EUR 414 miljoni. ES nodrošinātais kopējais finansējums, kurā ietverti arī ES budžeta līdzekļi un dalībvalstu piešķīrumi, pārsniedza EUR 1,2 miljardus. Nozares dalībnieki Ierosmes novatorisku zāļu jomā ietvaros piešķīra vēl vairāk nekā EUR 100 miljonus.
Attīstības un sākotnējās atveseļošanās jomā tika piešķirti EUR 210 miljoni šādiem mērķiem: EUR 122 miljoni makroekonomikas stabilitātes un veselības aprūpes pakalpojumu atbalstam visvairāk skartajās valstīs; EUR 5 miljoni Āfrikas Savienības (ĀS) misijai “Atbalsts EBOLAS uzliesmojuma pārvarēšanā Rietumāfrikā” (ASEOWA); EUR 8 miljoni mobilajām laboratorijām un veselības nozares darbinieku apmācībai Gvinejā, Nigērijā un Libērijā; EUR 28 miljoni veselības aprūpei, pārtikas nodrošinājumam, ūdenim, sanitārijai un neaizsargātu mājsaimniecību izturībai; EUR 20 miljoni veselības aprūpes pakalpojumu uzlabošanai Gvinejas mežu reģionā; EUR 27,5 miljoni gatavībai veselības apdraudējumiem, informētības palielināšanai un vardarbības novēršanai skartajās valstīs un riskam pakļautajās kaimiņvalstīs.
ES turpināja reaģēt visu 2015. gadu (apņemšanās piešķirt attīstības finansējumu EUR 660 miljonu apmērā). Libērijai un Sjerraleonei tikai piešķirts papildu budžeta atbalsts (attiecīgi EUR 31 miljons un EUR 43 miljoni), lai mazinātu epidēmijas ekonomisko ietekmi un sniegtu valstīm vērtīgus līdzekļus valsts budžeta stabilizācijai, piemēram, algu izmaksāšanai un citu svarīgu kārtējo izmaksu segšanai. Saistībā ar programmu “Rietumāfrikas reakcija uz ebolu” (AWARE), kas savieno humāno palīdzību ar attīstību, tika sākti vairāki stratēģiski projekti, kas, piemēram, nostiprināja veselības aprūpes sistēmas, palielināja iztikas līdzekļu stabilitāti Gvinejā vai paplašināja piekļuvi ūdenim Libērijas skolās. Gvinejā un Libērijā tika sāktas arī pirmās atveseļošanās programmas (Gvinejā attiecībā uz veselības aprūpi, bet Libērijā attiecībā uz izglītību un enerģētiku). Līdz 2015. gada beigām visas trīs skartās valstis bija atkopušās tiktāl, ka tās drīz varēja pasludināt par brīvām no ebolas.
ES ieguldījumu fonds “Bêkou”
ES ieguldījumu fonds “Bêkou” tika izveidots 2014. gada jūlijā, un tā uzdevums bija Centrālāfrikas Republikā (CF) pēc 2013./2014. gada bezprecedenta krīzes stiprināt izturību un sasaistīt palīdzību ar atveseļošanos un attīstību. Pašlaik fondam ir piešķirti EUR 136 miljoni. EAF piešķīra ieguldījumu fondam “Bêkou” EUR 44 miljonus. Tomēr iemaksas fondā netiek iedalītas konkrētiem mērķiem, jo ieguldījumu fonds pēc būtības ir fonds, kurā tiek apvienoti līdzekļi, tos neiezīmējot īpašam mērķim. 2015. gada septembrī un oktobrī uzliesmojusī vardarbība nav būtiski kavējusi projektu izpildi — visi iesāktie pasākumi pēc dažu nedēļu pārtraukuma tika atsākti. Fonds kopš tā izveides ir sekmīgi pieņēmis, sācis un īstenojis virkni projektu, kas pievēršas steidzami apmierināmām iedzīvotāju vajadzībām dzimumu, veselības, pilsētu atjaunošanas, pārtikas nodrošinājuma un bēgļu jomā.
Līdz šim brīdim tiešu labumu no ieguldījumu fonda “Bêkou” finansētiem projektiem guvuši vairāk nekā 500 000 CF iedzīvotāju. Citi rezultāti: veselības aprūpes pamatpakalpojumu programmas ietvaros palīdzība tika sniegta gandrīz pusmiljonam cilvēku (vakcinācija, asistētās dzemdības utt.), 10 000 lauksaimnieku saņēma 200 tonnu sēklu, tika apmācītas gandrīz 1000 sieviešu (tostarp cīņai pret vardarbību, kas saistīta ar dzimumu) utt. Neraugoties uz ļoti nestabilu situāciju, līdzekļu devēju kopienas neieinteresētību un papildu vardarbības uzliesmojumiem, šis fonds Eiropas Savienībai ir nodrošinājis lielu redzamību Centrālāfrikas Republikā.
Dzimumu jomā īstenotā programma ar apmācību un medicīnisko, psiholoģisko un finansiālo atbalstu ir uzlabojusi Centrālāfrikas sieviešu sociālos un ekonomiskos apstākļus. Daži 2015. gadā gūti rezultāti:
— ir apmācītas 990 sieviešu (tostarp cīņai pret vardarbību, kas saistīta ar dzimumu),
— projekta īstenošanai piesaistītas 45 vietējās NVO,
— 1780 cilvēku piedalījās ekonomikas jomas apmācībā.
Vēl viens projekts tika īstenots veselības jomā Bangi un vēl piecās valsts pilsētās, un tā mērķis bija 1 miljonam cilvēku nodrošināt piekļuvi veselības aprūpes pamatpakalpojumiem laikā pēc 2013. gada krīzes, kad vairums veselības aprūpes struktūru un pakalpojumu bija sagrauti. Daži 2015. gadā gūti rezultāti:
— 6 valsts pilsētās nodrošināta piekļuve veselības aprūpes pamatpakalpojumiem,
— 450 000 tiešie labuma guvēji (vakcinācija, asistētas dzemdības utt.),
— “veselības aprūpes apgabala” reorganizācija, kas nodrošina projekta ietekmi ilgtermiņā.
Pilsētu atjaunošanas jomā īstenotā programma ietver nabadzīgu un uz vardarbību tendētu Bangi rajonu rekonstrukciju ar darbietilpīga darba (HIMO) palīdzību, kā rezultātā cita starpā tiek atjaunota sabiedriskā infrastruktūra. Daži 2015. gadā gūti rezultāti:
— darbos nolīgti un apmācīti 1100 strādnieku,
— 800 cilvēku uzņemti informētības palielināšanas programmā par konfliktu novēršanu.
Pārtikas nodrošinājuma programmas mērķis ir sekmēt pārtikas un uztura nodrošinājumu, pamatojoties uz trīs komponentiem: a) kopienas pārtikas pašpietiekamības stiprināšana; b) sezonālās lopu pārdzīšanas tīkla reorganizācija; c) vietējo pārtikas ražošanas un sīklopu audzēšanas punktu izveide dažādās vietās Bangi. 2015. gadā tika gūti šādi rezultāti:
— 10 000 lauksaimnieku saņēma 200 tonnu sēklu,
— tika izdalīts 28 121 darbarīks un 200 tonnu sēklu (CD kopā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizāciju (FAO)),
— tika imunizēti 30 000 liellopu (vakcinācija pret slimībām).
Āfrikas Miera nodrošināšanas fonds un Agrīnās reaģēšanas mehānisms (ERM)
Āfrikā konflikti turpina sagādāt cilvēkiem ciešanas. Tie ir arī viens no migrācijas pirmcēloņiem un liels kavēklis ekonomiskajai un sociālajai attīstībai. Tāpēc šim kontinentam paredzētās ES stratēģijas centrā ir atbalsts mieram un drošībai. ES uzskata, ka centieni panākt mieru un drošību būtu jāvada Āfrikas pārstāvjiem, lai šīs pūles būtu sekmīgas. Tāpēc, lai atbalstītu šos centienus, ES 2004. gadā izveidoja Āfrikas Miera nodrošināšanas fondu (APF). APF no paša sākuma finansēja miera atbalsta darbības konfliktu skartās zonās, piemēram, Dārfūrā. Tomēr tam trūka mehānisma, kas ļautu Āfrikas Savienībai novērst konfliktu, pirms tas uzliesmojis. Lai palīdzētu novērst politisko un drošības krīžu saasināšanos līdz atklātam konfliktam, 2009. gadā tika izveidots Agrīnās reaģēšanas mehānisms (ERM). Tas ir ārkārtas mehānisms, kas spēj darīt pieejamus finanšu līdzekļus Āfrikas Savienībai mazāk nekā 10 dienās, lai tā varētu nekavējoties atbalstīt mediāciju, uzticības veicināšanu vai jebkuru citu pasākumu, kas neļauj pieaugošam saspīlējumam nemierīgās zonās novest pie tāda stāvokļa, kad tiek ietekmēti iedzīvotāju dzīves apstākļi.
2015. gadā ERM piešķīra kopumā EUR 7 miljonus deviņām darbībām, kas bija svarīgas konfliktu novēršanā vai mazināšanā vairākos Āfrikas reģionos. Dienvidsudānā, kurā 2014. gada decembrī uzliesmoja pilsoņu karš, ERM finansēja dialogu, kā rezultātā tika panākta vienošanās par pamieru starp valdību un opozīciju un tādējādi tika uzlabots simtiem tūkstošu tādu cilvēku stāvoklis, kas bija pārvietoti kara dēļ. ERM arī sniedza ieguldījumu starp Ziemeļsudānu un Dienvidsudānu panāktā miera nostiprināšanā, atbalstot sarunas par vēl neatrisinātiem strīdiem tādos jautājumos kā robežu demarkācija un bagātības sadalīšana.
ERM Centrālāfrikas Republikā palīdzēja rast veidu, kā izbeigt vardarbību, finansējot mediācijas centienus, kuru rezultātā radās labvēlīga gaisotne vēlēšanām, kas notika 2016. gada februārī. Lielo ezeru reģionā, kurā Kongo Demokrātiskās Republikas austrumu apgabalu iedzīvotāji pēdējos 20 gadus ir cietuši no vienas no briesmīgākajām cilvēku radītajām humanitārajām katastrofām, ERM palīdzēja atjaunot un veicināt uzticību starp CD un tās kaimiņvalstīm, atbalstot kopīgu pārbaudes mehānismu to noslēgtajiem nolīgumiem, lai reģionā panāktu stabilitāti. Pat Burundi, kurā 2015. gada beigās krasi pasliktinājās politiskā situācija, ātrs ERM finansējums palīdzēja nepieļaut turpmāku vardarbību, jo deva iespēju ĀS izvietot cilvēktiesību novērotājus un drošības inspektorus un finansēja ātru Burundi iekšējā dialoga, kurā vidutājs bija Uganda, iesākšanu.
2015. gadā tika veikts ārējs ERM novērtējums, un ERM tika atzīts par īpaši būtisku un noderīgu mehānismu, kas spēj ātri mobilizēt finanšu līdzekļus un atbalstīt ar krīzēm saistītus preventīvus un mediācijas centienus. Ņemot vērā šā instrumenta sniegumu, Komisija ir nolēmusi līdz 2018. gada vidum palielināt ERM resursus līdz EUR 15 miljoniem.
Ceļā uz jaunu politiku migrācijas jomā 19
Eiropas Komisijas programmā migrācijas jomā ir izklāstīta Eiropas reakcija, kurā apvienota iekšpolitika un ārpolitika un pēc iespējas labāk izmantotas ES aģentūras un rīki, un iesaistīti visi dalībnieki — ES valstis un iestādes, starptautiskās organizācijas, pilsoniskā sabiedrība, vietējās varas iestādes un valstu partneri ārpus ES.
Līdztekus pastāvošajiem mehānismiem tika ieviesti jauni, novatoriski instrumenti, lai novērstu neatbilstīgas migrācijas pirmcēloņus, vienlaikus nodrošinot globālu Eiropas Savienības atbildes reakciju, klātbūtni un pievienoto vērtību.
ES Ārkārtas ieguldījumu fonds stabilitātei un neatbilstīgas migrācijas un personu pārvietošanas pirmcēloņu novēršanai Āfrikā
Eiropas Komisija sniedza ievērojamu, konkrētu ieguldījumu to ES saistību izpildē, kas attiecas uz neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas jautājumu risināšanu, jo īpaši to saistību izpildē, kas noteiktas rīcības plānā, kurš tika pieņemts 2015. gada novembrī Valletā notikušajā ES un Āfrikas samitā. Priekšsēdētājs Ž. K. Junkers samitā norādīja: “Šis Ārkārtas ieguldījumu fonds Āfrikai, kas tika izveidots rekordlaikā, kārtējo reizi parāda ES apņemšanos ātri reaģēt uz lielajām problēmām, ar kādām mēs saskaramies šajā reģionā.” Starptautiskās sadarbības un attīstības ģenerāldirektorāts (DEVCO) intensīvi strādāja ar citiem Eiropas līdzekļu devējiem, partnervalstīm un reģionālajām organizācijām, Komisijas dienestiem un EĀDD, lai ātri, 2015. gada novembrī, izveidotu ES Ārkārtas ieguldījumu fondu stabilitātei un neatbilstīgas migrācijas un personu pārvietošanas pirmcēloņu novēršanai Āfrikā.
Izveidojot Ārkārtas ieguldījumu fondu Āfrikai, tika nodrošināta platforma, ko ES varēja izmantot, lai pastiprinātu savu kopējo rīcību neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas pirmcēloņu novēršanā, jo īpaši to pirmcēloņu novēršanā, kas minēti rīcības plānā, kurš tika pieņemts 2015. gada novembrī Valletā notikušajā ES un Āfrikas samitā. Par ES ieguldījumu fondu samitā parakstījās valstu vadītāji no visām 28 valstīm, kas sniedz ieguldījumu EUR 1,8 miljardu vērtajā ES ieguldījumu fondā, un šis fonds sniedz atbalstu vienām no visnestabilākajām un vismazāk aizsargātajām valstīm Āfrikā (trīs reģionos: Sāhelas reģionā un Čada ezera apkaimē, Āfrikas ragā, Ziemeļāfrikā un kaimiņvalstīs), pastiprinot ES īstenoto attīstības sadarbību šajā kontinentā.
ES ieguldījumu fonda četras galvenās prioritātes papildina ES programmu migrācijas jomā un stiprinās centienus novērst migrācijas pirmcēloņus un atbalstīt stabilitāti un izaugsmi Āfrikā, un tās ir šādas: stiprināt ekonomisko attīstību, paaugstināt izturētspēju, nodrošināt labāku migrācijas pārvaldību un nostiprināt pārvaldību, stabilitāti un drošību.
Vēl nebija pagājuši divi mēneši kopš ES ieguldījumu fonda Āfrikai izveides, kad tas jau bija apliecinājis spēju uz krīzes gadījumiem reaģēt elastīgi: 2015. gada beigās sanāca kopā pirmā Āfrikas raga operatīvā komiteja, bet 2016. gada sākumā — pirmā Sāhelas reģiona / Čada ezera apgabala operatīvā komiteja, nodrošinot vairāk nekā EUR 350 miljonus abos šajos reģionos īstenojamiem projektiem. Tiek ātri sagatavotas programmas īstenošanai uz vietas, un 2016. gadā darbības turpināsies un pastiprināsies, tostarp tāpēc, ka ar attiecīgām mērķa valstīm 20 tiks noslēgti pakti migrācijas jomā.
Noturīga enerģētikas savienība, kurā īsteno uz nākotni vērstu klimata pārmaiņu politiku
2015. gadā starptautiskā kopiena pieņēma divus svarīgus nolīgumus, kas nākamajos gados noteiks ES darbu starptautiskās sadarbības un attīstības jomā. Jaunās globālās Ilgtspējīgas attīstības programmas 2030. gadam 17 mērķos uzsvērta apņemšanās līdzsvarot ekonomiskos, sociālos un vides jomas mērķus. Viens no pieņemtajiem ilgtspējīgas attīstības mērķiem (13. IAM) attiecas uz klimata pārmaiņām. Parīzes nolīgums (COP21) ir pirmā jebkad noslēgtā juridiski saistošā globālā klimata jomas vienošanās, kas attiecas uz visām valstīm, un uz galīgo vienošanos ceļu bruģēja svarīgs ES un ĀKK nolīgums. 2030. gada programmas un Parīzes nolīguma ietvaros ir jāpalielina izpratne par saiknēm starp klimata pārmaiņām, nabadzības mazināšanu, attīstību un ilgtspēju globālā pārejā uz mazemisiju, pret klimata pārmaiņām noturīgu pasauli. Attīstītās valstis vienojās līdz 2020. gadam panākt, ka līdz 2025. gadam, kad tiks noteikts jauns kopējs mērķis, ik gadu tiek piešķirti USD 100 miljardi klimata pārmaiņu jautājuma risināšanai jaunattīstības valstīs. ES jau ir nodevusies sava pienākuma pildīšanai, 2014.–2020. gadā vismaz 20 % sava budžeta piešķirot ar klimata pārmaiņām saistītām darbībām. Ievērojamu atbalstu šajā procesā sniedz attīstības sadarbība, jo īpaši visnabadzīgākajās un vismazāk aizsargātajās valstīs. OAP turpinās būt viens no galvenajiem klimata jomas finansējuma avotiem, un ES palielinās savas pūles integrēt klimata pārmaiņu jautājumu savās stratēģijās (pārbaudīs visas programmas un projektus (tostarp programmas un projektus pārtikas nodrošinājuma, lauksaimniecības un veselības aprūpes jomā), izvērtējot iespējas tajos iekļaut klimata pārmaiņu jautājumu).
ES ir arī pilnībā apņēmusies strādāt pie 7. IAM, kas paredz nodrošināt visiem piekļuvi cenas ziņā pieejamai, uzticamai, ilgtspējīgai un mūsdienīgai enerģijai. Nostiprināta politikas dialoga starp ES, dalībvalstīm, partnervalstīm un citiem starptautiskiem līdzekļu devējiem rezultātā tika parakstītas kopīgas deklarācijas par ilgtspējīgu enerģiju 21 . ES ir viens no galvenajiem dalībniekiem pasaulē, jo tā aktīvi piedalās starptautiskajos forumos un veido stratēģiskas partnerības, piemēram, ir izveidojusi Āfrikas un ES enerģētikas partnerību (AEEP) vai iniciatīvu “Ilgtspējīga enerģija visiem”. COP21 laikā tika sākta Āfrikas Atjaunojamās enerģijas iniciatīva, kā arī paplašināta ES Pilsētas mēru pakta iniciatīva, to piemērojot arī Subsahāras Āfrikai. Arī šajā gadījumā partnervalstis attīstības sadarbības ietvaros saņem finansiālu palīdzību, lai piekļūtu mūsdienīgiem, cenas ziņā pieejamiem un uzticamiem enerģijas pakalpojumiem, kas savukārt sekmē iekļaujošu ekonomisko izaugsmi. ES jo īpaši šajā jomā ir izvēlējusies palīdzēt vairot ieguldījumus ar ES līdzekļu apvienošanas sistēmu, lai līdz maksimumam palielinātu ES attīstības sadarbības resursu sviras efektu. EAF ietvaros 26 partnervalstis un partnerreģioni ir izvēlējušies likt enerģētikas nozari sadarbības ar ES centrā (10 % no 2014.–2020. gada perioda budžeta). Tiek veikts izvērtējums par attīstības sadarbību ilgtspējīgas enerģijas jomā.
Klusā okeāna reģions
Klusā okeāna dienvidu reģiona universitāte (USP) ar ES atbalstu turpināja nodrošināt formālu un neformālu apmācību un piešķīra stipendijas klimata pārmaiņu jomas zinātniekiem un sarunu vedējiem. Maģistrantūras, pēcdiploma un doktorantūras programmas absolvēja kopā 174 studenti no 14 Klusā okeāna ĀKK valstīm, un daudzi no šiem absolventiem ir sekmīgi pievienojušies valstu valdību un reģionālo institūciju kompetentajām iestādēm. Šis ieguldījums ir ne vien palīdzējis palielināt uzticību, bet ir jau arī atmaksājies, jo ar Klusā okeāna reģiona ĀKK valstīm tika izveidota ļoti vērienīga koalīcija, kas savukārt veicināja Parīzes nolīguma noslēgšanu COP21. Papildu apmācība, kas tika sniegta vairāk nekā 2000 Klusā okeāna salu iedzīvotājiem pielāgošanās pasākumos uz vietas kopienas līmenī, un 44 kopienu neaizsargātības novērtējumu pabeigšana, kā arī visvairāk skarto kopienu spēju veidošana un tieša atbalsta sniegšana tām (piem., saistībā ar lietus ūdens uzkrāšanas tehnoloģijām) Mazo salu valstīs ir likusi labus pamatus ES turpmākajai sadarbībai klimata pārmaiņu jomā Klusā okeāna reģionā.
Stratēģiska ES pieeja dzīvās dabas aizsardzībai Āfrikā
ES pamatiniciatīvas “Bioloģiskā daudzveidība dzīvībai” (B4Life) ietvaros ir izveidota Āfrikas dzīvās dabas krīzes investīciju platforma, lai pievērstos aizvien pieaugošajām bažām par savvaļas dzīvnieku malumedniecību un bioloģiskās daudzveidības zudumu un formulētu stratēģisku pieeju Āfrikas dzīvās dabas aizsardzībai. Tika veikts arī pētījums “Larger than Elephants”. Tajā ir aprakstīts, cik apjomīga ir krīze, ar ko saskaras Āfrika un tās iedzīvotāji, apzinātas atziņas, kas līdz šim gūtas aizsardzības programmās, un noteiktas turpmākās darbības prioritārās jomas. Šis pētījums ir piemērs Eiropas Komisijas jaunajai apvienotajai pieejai attīstības sadarbībai un sniedz ieguldījumu stratēģiskā ES pieejā dzīvās dabas aizsardzībai Āfrikā. Līdzīgi stratēģiski pētījumi pašlaik tiek gatavoti par Āziju un Latīņameriku.
Jauns impulss nodarbinātībai, izaugsmei un ieguldījumiem
Ārpus Eiropas pastāv papildu iespējas, ko sniedz attīstības politika un instrumenti un kas ir Eiropas rīcībā, lai galvenokārt stimulētu ieguldījumus, rosinātu saimniecisko darbību un tādējādi veicinātu izaugsmi un radītu darbvietas partnervalstīs, bet tam tai pašā laikā ir pozitīva ekonomiska ietekme uz Eiropu.
Pārmaiņu programmā ir uzsvērts, ka atbalsts iekļaujošai izaugsmei un darbvietu radīšanai ir viena no galvenajām ES ārējās sadarbības prioritātēm. Mazinot nabadzību, uzlabojot privātajam sektoram labvēlīgo vidi jaunattīstības valstīs un vienlaikus sekmējot pienācīgu darbu, kā arī sniedzot ieguldījumu valsts finanšu vadībā, labā pārvaldībā un tiesiskumā, ES divpusējie, daudzpusējie un globālie centieni attīstības jomā var veicināt ilgtspējīgu izaugsmi jaunattīstības valstīs. Ilgtspējīga attīstība jaunattīstības valstīs vidējā termiņā var palielināt ES ārējo tirgu izmēru, radot labklājību un darba un izaugsmes iespējas ES, kā arī pašās jaunattīstības valstīs.
Stratēģiskās partnerības ar Āfriku stiprināšana ir viena no ES politikas prioritātēm. ES un Āfrikas partnerība veicina tādas attiecības, kurās puses ir līdzvērtīgas, un ir balstīta uz kopīgām interesēm un vērtībām. ES, atbalstot Āfrikas integrāciju, arī tiecas sekmēt ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi un veicināt labklājīgas un miermīlīgas sabiedrības. Ilgtspējīga labklājība un miers Āfrikā sniedz labumu arī Eiropai, palīdzot risināt kopīgas problēmas, piemēram, klimata pārmaiņu un demogrāfiskās nelīdzsvarotības jautājumu, piedāvājot jaunas ekonomiskās, tirdzniecības un ieguldījumu iespējas abām pusēm un samazinot savstarpējās drošības apdraudējumus. Šajā saistībā tika pieņemts ES atbalsts Āfrikas kontinentālās brīvās tirdzniecības zonas (CFTA) izveidei, ko finansē no Āfrikas Savienības atbalsta programmas. Eiropas un Āfrikas privāto sektoru Eiropas Savienība papildus iesaistīja ar augsta līmeņa pasākuma “Privātā sektora iesaistes un resursu aktivizēšana attīstībai: ES un Āfrikas skatpunkts” starpniecību; šo pasākumu Eiropas Komisija organizēja kopā ar Āfrikas Savienības Komisiju trešās ANO konferences par attīstības finansēšanu ietvaros (Adisabebā 2015. gada 15. jūlijā). Privātā sektora organizācijas, kas ir iesaistītas lielos infrastruktūras projektos un kalnrūpniecībā Āfrikā, tika sapulcinātas arī kopīgā ES un ĀS augsta līmeņa darbseminārā par Āfrikas minerālu nozares vajadzībām infrastruktūras jomā (Briselē 2015. gada martā).
Komisija ir izveidojusi divas iniciatīvas, lai piesaistītu ieguldījumus ilgtspējīgas enerģijas (ElectriFI) un lauksaimniecības (AgriFI) nozarē ar mērķi novērst trūkumus jaunu ieguldījumu strukturēšanā un finansēšanā. Šiem atbalsta mehānismiem būs liela nozīme privātā sektora stimulēšanā, finansētāju mobilizēšanā un transformējošas ietekmes radīšanā uz ekonomisko izaugsmi. Jaunattīstības valstīs bieži vien nav pietiekamas piekļuves sagatavošanas kapitālam, kā arī vidēja termiņa un ilgtermiņa kapitālam, daļēji tāpēc, ka banku sektors nevēlas uzņemties risku un tāpēc šādu piekļuvi nodrošina negribīgi.
PALĪDZĪBAS EFEKTIVITĀTE: PAŠREIZĒJĀ SITUĀCIJA
Pasaules mēroga partnerība efektīvai attīstības sadarbībai (GPEDC) 22 ir galvenais palīdzības un attīstības efektivitātes programmas satvars, un tās pamatā ir četras galvenās apņemšanās/jomas: demokrātiska valsts atbildība; pārredzamība un savstarpējā pārskatatbildība; uzmanības vēršana uz rezultātiem; iekļaujošas attīstības partnerības. ES pilnvērtīgi piedalās šajā procesā ar divām galvenajām politikas iniciatīvām: pārredzamības / savstarpējās pārskatatbildības iniciatīvu un kopīgas plānošanas iniciatīvu.
Kopīgā plānošana palīdz apmierināt partnervalstu augošo prasību samazināt palīdzības sadrumstalotību un darījumu izmaksas, kas jāsedz to iestādēm. Tā arī uzlabo pārredzamību, paredzamību un koordināciju un samazina birokrātiju un izmaksas visiem iesaistītajiem dalībniekiem.
Kamēr tika gatavots šis ziņojums, Padome šajā saistībā 2016. gada maijā pieņēma secinājumus “Kopīgās plānošanas pastiprināšana”, kas deva jaunu pamudinājumu pildīt apņemšanos samazināt palīdzības sadrumstalotību un palielināt attīstības efektivitāti. Secinājumos ir uzsvērts, ka kopīgā plānošana var palīdzēt palielināt Eiropas Savienības spējas ieņemt svarīgu lomu un palīdzēt partneriem īstenot Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam un Adisabebas rīcības programmu. Tāpat tajā ierosināts kopīgo plānošanu attiecīgā gadījumā izmantot arī tad, kad tiek īstenota plašāka mēroga politiskā iesaistīšanās 23 , piemēram, saistībā ar augsta līmeņa dialogiem migrācijas jomā.
Kopš 2012. gada attīstības partneri 30 sadarbības valstīs ir sasnieguši kopīgas analīzes posmu 24 ; 25 no šīm valstīm tie ir izstrādājuši kopīgu stratēģiju (dažas stratēģijas vēl ir projekta stadijā vai tiek pārskatītas 25 ).
Runājot par valstu līmeni, jānorāda, ka attīstības partneri Etiopijā ziņo par panākumiem koordinācijā trīs stratēģiskās jomās/kopās — i) darbvietu radīšanas, ii) dabas resursu un iii) pārvaldības jomā/kopā. Uztura, veselības un “zaļajā” jomā tiek izstrādāta vienotā rīcība (ES+ mēroga koordinācijas satvari, kas vērsti uz īstenošanu). Kenijā 2015. gadā 10 ES attīstības partneru pieņēma ES kopīgo sadarbības stratēģiju Kenijas vidējā termiņa plāna 2014.–2017. gadam atbalstam, un ar šo stratēģiju iepazīstināja kopīgi ar Finanšu ministriju. Lai atbalstītu Vidējā termiņa plāna II un 2030. gada redzējuma īstenošanu 2013.–2017. gadā, ES līdzekļu devējiem tam jāpiešķir aptuveni EUR 3 miljardi (aizdevumos/dotācijās). Ugandā 2015. gada martā 11 ES attīstības partneru un Norvēģija parakstīja līdzīgu kopīgo stratēģiju. Visas trīs jaunās stratēģijas ir saskaņotas ar attiecīgajām valsts attīstības programmām un palielina pārredzamību un savstarpējo uzticēšanos 26 .
Pašlaik notiek darbs pie Komisijas daudzgadu plānošanas dokumentu aizstāšanas ar kopīgu indikatīvo daudzgadu programmu, kas jau vainagojies panākumiem attiecībā uz Āziju (Laosu), kuras piemēram varētu sekot ĀKK valstis, kā Centrālāfrikas Republika un Senegāla.
ES vēlētājus GPEDC koordinācijas komitejā (KK) pārstāvēja Komisija, kas šajā komitejā bija viena no trim līdzekļu devēju partneru pārstāvjiem, kuri 2014. gadā sapulcējās Abudžā (februārī) un Ņujorkā (jūlijā). Pirmā GPEDC augsta līmeņa sanāksme notika 2014. gada aprīlī.