EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013PC0857
Proposal for a COUNCIL RECOMMENDATION on a Quality Framework for Traineeships
Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par stažēšanās kvalitātes sistēmu
Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par stažēšanās kvalitātes sistēmu
/* COM/2013/0857 final - 2013/0431 (NLE) */
Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par stažēšanās kvalitātes sistēmu /* COM/2013/0857 final - 2013/0431 (NLE) */
PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Pēdējo divdesmit gadu laikā
stažēšanās ir kļuvusi par svarīgu
atspēriena punktu jauniešu ienākšanai darba tirgū. Galvenais
veids, kā iesaistīt jauniešus darba tirgū, ir sekmēt to
nodarbinātību un produktivitāti. Lai
gan stažēšanos darba tirgū izmanto arvien biežāk, tās
popularitāte palielina arī bažas par mācību saturu un darba
apstākļiem. Lai stažēšanās tiešām atvieglotu
piekļuvi nodarbinātībai, ir jānodrošina kvalitatīvs
tās mācību saturs un pienācīgi darba
apstākļi, turklāt stažierus nedrīkstētu izmantot esošo
darbavietu aizvietošanai par zemām izmaksām. Pēc atkārtotiem
Eiropas Parlamenta[1] un Eiropadomes[2] aicinājumiem Komisija 2012. gada decembrī
iepazīstināja ar Jauniešu nodarbinātības veicināšanas
pasākumu kopumu[3],
kā arī sāka otrā posma apspriešanos ar
sociālajiem partneriem par Stažēšanās kvalitātes
sistēmu[4]
(SKS). Komisijas
apspriedēs[5] par šo tēmu, kā arī citos
pētījumos un aptaujās tika konstatēts, ka ir vairākas
problēmas, kas pašreiz ietekmē stažēšanos ES. Tās
var iedalīt divās galvenajās jomās: ·
nepietiekami kvalitatīvs mācību
saturs (t. i., stažieriem liek darīt “melnos darbus”); ·
nepiemēroti darba apstākļi (ilgs
darbalaiks, nav pietiekami nodrošināta veselības aizsardzība un
aizsardzība pret drošības riskiem vai arodriskiem,
atalgojums/kompensācija ir nelieli vai tos nemaksā vispār,
neskaidra juridiskā situācija, pagarināts stažēšanās
ilgums u. c.). Turklāt ieinteresētās personas
uzsver, ka, tā kā liela daļa stažieru nesaņem atalgojumu
vai tas ir neliels, var rasties problēmas saistībā ar
vienlīdzīgu piekļuvi[6],
kā arī ieviesties tendence aizstāt algotus darbiniekus ar
stažieriem[7].
Dažkārt stažieriem skaidri nepaziņo, vai tiks maksāts atalgojums
vai kompensācija, un viņus neinformē par galvenajiem darba
apstākļiem, piemēram, veselības apdrošināšanu,
apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem un tiesībām uz
brīvdienām. Jo pārredzamāks būs
stažēšanās mācību saturs un darba apstākļi, jo
efektīvāk darbosies darba tirgus. Saskaņā ar
2013. gada Eirobarometru par stažēšanos būtu ieteicams
paziņojumos par stažieru vakancēm un sludinājumos
precīzāk norādīt darba apstākļus. Tiesiskā
regulējuma vispārējais saturs un tā stingrība
ievērojami atšķiras gan dalībvalstīs, gan dažādās
stažēšanās jomās. Dažās dalībvalstīs stažēšanās
nemaz nav juridiski definēta. Lai gan regulējums šobrīd ir
ļoti sadrumstalots un nav vispārēju kvalitātes
kritēriju, kopēja izpratne par to, kas ir
stažēšanās un kāds ir tās standartu minimums, var
palīdzēt veidot dalībvalstu politiku un regulatīvo pieeju. Visbeidzot pierādījumi liecina, ka, lai
gan studenti ir ļoti mobili, piemēram, izmantojot programmu Erasmus,
starptautiskas stažēšanās gadījumu skaits ir ļoti mazs[8]. Šķiet, nav
izmantota svarīga iespēja samazināt jauniešu bezdarbu ar
mobilitātes palīdzību — starptautiska stažēšanās
varētu būt izšķirošs faktors, kas palīdzētu jauniešiem
iegūt darbu citā dalībvalstī. Eiropas
līmeņa stažēšanās kvalitātes sistēma
veicinātu nelielā starptautiskās stažēšanās
gadījumu skaita pieaugumu. Tā arī palīdzētu
novērst būtisku pārrobežu mobilitātes
šķērsli — informācijas trūkumu jomā, kuras
regulējums ir ļoti sadrumstalots. SKS
attīstība ir būtiska arī tāpēc, lai
stažēšanos varētu iekļaut EURES darbības
jomā, kā 2012. gada jūnija secinājumos pieprasīja
Eiropadome[9]. Reaģējot uz ļoti augsto
jauniešu bezdarba līmeni vairākās dalībvalstīs un
ņemot vērā iepriekš izteiktus solījumus, Komisija
ierosināja Ieteikumu par Jaunatnes garantijas izveidošanu[10], ko Padome
pieņēma 2013. gada 22. aprīlī[11]. Ieteikumā
dalībvalstis aicinātas nodrošināt, ka visi jaunieši
vecumā līdz 25 gadiem četru mēnešu laikā pēc
kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās
izglītības beigšanas saņem kvalitatīvu darba,
tālākizglītības, mācekļa prakses vai
stažēšanās piedāvājumu. Lai efektīvi īstenotu
ieteikumu, ir būtiski noteikt prasības stažēšanās
kvalitātei. Ņemot to vērā, šā
priekšlikuma Padomes ieteikumam mērķis ir nodrošināt, lai
stažēšanās efektīvi atvieglotu pāreju no
mācībām uz darbu un tādējādi palielinātu
jauniešu nodarbinātības līmeni. Priekšlikumā ir noteiktas
pamatnostādnes, ar kurām var nodrošināt kvalitatīvu
mācību saturu un pienācīgus darba apstākļus.
Tajā arī izklāstīts, kā Komisija atbalstīs
dalībvalstu rīcību, izmantojot ES finansējuma sistēmu,
nodrošinot paraugprakses apmaiņu un veicot uzraudzību. Priekšlikums
attiecas uz tā dēvēto “atvērtā tirgus”
stažēšanos, t. i., stažēšanos, par ko bez trešās personas
līdzdalības vienojies stažieris un stažēšanās
nodrošinātājs (uzņēmums, bezpeļņas
organizācija vai valdība) un ko parasti veic pēc mācību
beigšanas un/vai darba meklējumu ietvaros. Ieteikuma priekšlikums
neattiecas uz stažēšanos, kas ir akadēmisko studiju un/vai
arodizglītības mācību programmas vai obligāto
profesionālo mācību (piemēram, medicīnas,
arhitektūras u. c. nozarēs) daļa. Priekšlikumam pievienots ietekmes
novērtējums, kurā izklāstīti apspriešanās ar
ieinteresētajām personām rezultāti, dziļāk
aplūkotas problēmas stažēšanās jomā, izskatīti
juridiski un ar subsidiaritāti saistīti jautājumi, kā
arī analizēti iespējamie problēmas risinājumi. 2. APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
REZULTĀTI Sabiedriskā apspriešana Komisija par problēmām
stažēšanās jomā un iespējamiem risinājumiem
apspriedās ar plašu ieinteresēto personu loku. Sabiedriskajā apspriešanā, kas
notika laikposmā no 2012. gada aprīļa līdz
jūlijam, arodbiedrības, NVO, jauniešu organizācijas,
izglītības iestādes un vairums pavisam neatkarīgu
respondentu kopumā atbalstīja Komisijas iniciatīvu. Lai gan
darba devēju organizācijas, tirdzniecības palātas un
dalībvalstis kopumā atbalstīja iniciatīvu, tās bieži
norādīja, ka sistēmai jābūt pietiekami elastīgai,
lai varētu ņemt vērā valstu atšķirīgo praksi. Respondentu vairākums atbalstīja
Komisijas analīzi (rakstisks stažēšanās līgums, skaidri
mērķi un mācību saturs[12],
ierobežots stažēšanās ilgums, atbilstīgs sociālais
nodrošinājums u. c.). Uzņēmumi un vairākas darba
devēju organizācijas apgalvoja, ka lēmumi par atalgojumu un
sociālo aizsardzību nav ES kompetencē. Apspriešanās ar sociālajiem
partneriem Laikposmā no 2012. gada oktobra
līdz 2013. gada februārim notika divu posmu apspriešanās ar
sociālajiem partneriem par SKS iniciatīvu. Sociālie partneri
atkārtoti pauda sabiedriskajā apspriešanā izteikto
viedokli — arodbiedrības pieprasīja stingrāku
iniciatīvu, savukārt darba devējus uztrauca elastība un
uzņēmumiem radītais slogs. Tomēr tie nesāka sarunas
par iespējamu līgumu saskaņā ar LESD 154. pantu. ETUC, BUSINESSEUROPE,
UEAPME un CEEP 2013. gada 11. jūnijā
iepazīstināja ar Jauniešu nodarbinātības veicināšanas
pasākumu programmu (FoA), kas izstrādāta, ņemot
vērā sociālā dialoga sarunas un Komisijas nodomu
ierosināt Padomes ieteikumu par Eiropas stažēšanās
kvalitātes sistēmu. Sociālie partneri plāno īstenot turpmākus,
kopējus pasākumus attiecībā uz Padomi un Eiropas
Parlamentu, pamatojoties uz gaidāmo Komisijas priekšlikumu Padomes
ieteikumam par Eiropas SKS. Mazie un vidējie uzņēmumi
(MVU) Laikposmā no 2013. gada marta
līdz jūnijam tika veikta MVU aptauja, lai no darba devēju
skatupunkta noskaidrotu MVU nodrošinātās stažēšanās
kvalitāti un noteiktu, ar kādām izmaksām
jārēķinās, lai īstenotu iespējamos, SKS
paredzētos pasākumus. Aptaujā piedalījās pavisam
914 MVU. Aptaujā tika uzsvērts, ka stažēšanās ir
būtisks faktors, kas veicina darbavietu izveidi MVU, un dalībnieku
vairākums (71,9 %) uzskatīja, ka stažēšanās sniedz
iespēju izvēlēties un mācīt turpmākos
darbiniekus. Tika arī apstiprināts, ka lielākajai daļai MVU
(9 no 10) ierosinātie kvalitātes elementi neradītu
problēmas. Eirobarometra aptauja par stažēšanos Lai skaitliski izteiktu bažas par
stažēšanās kvalitāti, 2013. gada maijā 27
ES dalībvalstīs un Horvātijā tika veikta Eirobarometra
aptauja. Tā bija pirmā ES līmeņa reprezentatīvā
aptauja par šo tematu, un tās rezultāti bija šādi: ·
stažēšanās izplatības apstiprinājums:
46 % aptaujāto vecuma grupā no 18 līdz 35 gadiem
bija stažējušies vismaz vienu reizi; ·
katru trešo stažēšanās gadījumu
uzskatīja par neapmierinošu vai nu darba apstākļu (25 % no
visiem stažēšanās gadījumiem), vai mācību satura
(18 %), vai arī abu iemeslu dēļ; ·
galvenais starptautiskās stažēšanās
mazās izplatības (9 % no visiem stažēšanās
gadījumiem) iemesls ir informācijas trūkums — 38 % to
personu, kuras interesētu starptautiskā stažēšanās,
norādīja uz nepietiekamu informāciju par stažēšanās
noteikumiem citās dalībvalstīs. Ekonometriskā analīzē, kuras
pamatā bija Eirobarometra rezultāti, tika konstatēta
būtiska saikne starp stažēšanās kvalitāti un
“nodarbinātības iznākumu”. Citiem vārdiem sakot, tiem cilvēkiem,
kuru stažēšanās bija neatbilstoša, bija ievērojami mazākas
iespējas pēc tās atrast darbu. Ietekmes novērtējums Apspriešanās ar sociālajiem
partneriem otro posmu papildināja analītisks dokuments[13] par
problēmām saistībā ar stažēšanās kvalitāti,
kurā izklāstīti iespējamie politiskie risinājumi. Šo dokumentu 2013. gadā
paplašināja, izstrādājot pilnvērtīgu ietekmes
novērtējumu (IN)[14], kurā iekļauti iepriekš nepieejami dati par
stažēšanās gadījumu skaitu un kvalitāti, kā arī
jauni pierādījumi par kvalitātes un nodarbinātības
izredžu savstarpējo saistību. IN ir
noteiktas un analizētas politiskās iespējas palielināt
stažēšanās kvalitāti, proti, nosakot paraugprakses standartus un
atturot darba devējus no neatbilstīgas stažēšanās
piedāvāšanas. Tajā arī analizēti jauni priekšlikumi
par pārredzamību, lai palīdzētu jauniešiem
izvērtēt stažēšanās kvalitāti. IN ir aplūkoti
četri risinājumi, ar ko papildināt pamatscenāriju: ·
informācijas tīmekļa vietnes
izveide; ·
brīvprātīgas kvalitātes
zīmes izveide; ·
priekšlikums Padomes ieteikumam; ·
priekšlikums direktīvai. Novērtējumā
secināts, ka reālākais, efektīvākais un
samērīgākais risinājums būtu Komisijas priekšlikums
Padomes Ieteikumam par SKS, kas dalībvalstīm būtu
jātransponē valsts praksē un/vai tiesību sistēmā.
Priekšlikumā
dalībvalstis tiktu aicinātas noteikt, ka obligāti
jānoslēdz rakstisks stažēšanās līgums. Šajā
dokumentā būtu iekļauta informācija par
stažēšanās mācību mērķiem, darba
apstākļiem, to, vai tiks maksāts atalgojums/kompensācija,
piemērojamos ES un valsts tiesību aktos paredzētajām
tiesībām un pienākumiem, kā arī stažēšanās
ilgumu. Stažēšanās kvalitāti
veicinātu arī papildu prasības par pārredzamību, kas
vienlaikus atturētu no neatbilstīgas stažēšanās
piedāvāšanas. Saskaņā ar vēlamo
risinājumu paziņojumos par stažēšanās vakancēm
būtu jāinformē, vai par stažēšanos tiks maksāts, un
attiecīgā gadījumā jānorāda
atalgojuma/kompensācijas apmērs. Stažēšanās
nodrošinātājiem arī prasītu atklāt, cik stažieriem
stažēšanās beigās piedāvāts noslēgt darba
līgumu. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI Juridiskais pamats Šīs iniciatīvas juridiskais pamats
ir LESD 153., 166. un 292. pants. Saskaņā ar LESD
292. pantu Padome var pieņemt ieteikumus, pamatojoties uz Komisijas
priekšlikumu ES kompetences jomās. Saskaņā ar LESD 153. pantu
Savienība atbalsta un papildina dalībvalstu darbību inter
alia tādās jomās kā darba apstākļi, darba
ņēmēju sociālais nodrošinājums un sociālā
aizsardzība, kā arī no darba tirgus atstumtu personu
integrācija un sociālās atstumtības izskaušana.
Saskaņā ar Tiesas judikatūru uz algotu stažēšanos attiecas
153. pants. Lai ieteikumu varētu
attiecināt arī uz neatalgotu stažēšanos, kā papildu
juridisko pamatu piemēro LESD 166. pantu. Saskaņā ar šo
noteikumu Savienība īsteno arodmācību politiku, kas
atbalsta un papildina dalībvalstu rīcību, pilnīgi respektējot
dalībvalstu atbildību par arodmācību saturu un
organizāciju. Tāpēc
atkarībā no tā, vai stažēšanās ir algota vai
neatalgota, tai piemēro attiecīgi LESD 153. vai 166. pantu. Saskaņā ar LESD 153. panta
5. punktu LESD 153. panta noteikumi neattiecas uz darba samaksu.
Taču šis noteikums neliedz risināt problēmas saistībā
ar darba samaksas pārredzamību, iesakot rakstiskā
stažēšanās līgumā precizēt, vai stažieris saņems
vai nesaņems atalgojumu. Var ievērot analoģiju ar citiem ES
instrumentiem, piemēram, Direktīvu 91/533/EEK par darba
devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai
darba attiecību nosacījumiem. Saskaņā ar šīs
direktīvas 2. pantu: “1. Darba devējam jāpaziņo
darbiniekam .. darba līguma vai darba attiecību galvenie elementi. 2. (..) minētā informācija
attiecas vismaz uz: h) darbiniekam paredzētās
atlīdzības sākotnējo pamatsummu, citām
sastāvdaļām un izmaksas biežumu (..)[15].” Arī priekšlikumā Direktīvai par
uzņēmuma ietvaros pārceltu trešo valstu valstspiederīgo
ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem[16] ir noteikts, ka
atalgojums jānorāda darba devēja norīkojuma
vēstulē vai līgumā. Mācības ir ES
nodarbinātības un izglītības politikas galvenais
mērķis. Tās ir arī LESD 45. pantā
paredzētās personu pārvietošanās brīvības —
ar Līgumu aizsargātas pamatbrīvības — neatņemama
daļa. Ņemot vērā stažēšanās starptautisko
dimensiju, ar atsevišķu dalībvalstu rīcību vien neizdosies
īstenot ierosinātās iniciatīvas mērķus,
t. i., vispusīgi uzlabot ES īstenotās stažēšanās
kvalitāti. Visbeidzot, arī Eiropas
Savienības Pamattiesību hartā ir paredzētas vairākas
tiesības un brīvības, kas var attiekties uz turpmākiem
pasākumiem stažēšanās jomā, jo īpaši
21. pantā (Diskriminācijas aizliegums), 29. pantā
(Tiesības izmantot darbā iekārtošanas pakalpojumus), 31. pantā
(Godīgi un taisnīgi darba apstākļi) un 32. pantā
(Bērnu darba aizliegšana un strādājošu jauniešu
aizsardzība). Subsidiaritāte Subsidiaritātes principu piemēro,
ciktāl priekšlikums nav Savienības ekskluzīvā
kompetencē. ES līmeņa risinājums
stažēšanās jomā rada vairākas priekšrocības. (1)
Dažādu dalībvalstu iestāžu
pieņemtajās vai ierosinātajās kvalitātes
pamatnostādnes ir plaši norādīts uz līdzīgiem
elementiem, kas uzskatāmi par stažēšanās kvalitātes uzlabošanas
priekšnosacījumiem. Tas nozīmē, ka izstrādātajiem
stažēšanās kvalitātes standartiem nevajadzētu būtiski
atšķirties atkarībā no valstu prakses vai vietējiem
apstākļiem. (2)
ES līmeņa risinājums
palīdzētu palielināt stažieru mobilitāti. Jaunieši
labprātāk piekristu stažēties citā valstī, ja
standarta prakse vai noteikumi tiem sniegtu skaidru priekšstatu par
gaidāmo. (3)
Gūtā pieredze liecina, ka
koordinēšanas problēmu dēļ starptautiski apstiprinātus
kvalitātes standartus izdotos sagatavot ātrāk, ja
koordinēšanas un atbalstīšanas pienākumus uzņemtos pārvalstiskas
iestādes. Dalībvalstis varētu neatkarīgi
pieņemt pasākumus stažēšanās kvalitātes uzlabošanai.
Tomēr tās ir atkārtoti aicinājušas Komisiju pieņemt
SKS (skatīt inter alia trīs pēdējo Eiropadomes
sanāksmju — 2012. gada decembra, 2013. gada februāra un
2013. gada jūnija — secinājumus). Ja valstu tiesiskie regulējumi
atšķiras, ir noderīgi panākt kopēju izpratni par to, kas ir
stažēšanās un kāds ir tās standartu minimums. Tā
palīdzēs dalībvalstīm veidot regulatīvo pieeju, jo
ierosinātie standarti jāievieš praksē, īstenojot īpašu
dalībvalstu regulatīvo pieeju. Šādi ES reāli
palīdzētu dalībvalstīm īstenot stratēģijas
“Eiropa 2020” nodarbinātības politikas 8. pamatnostādni,
konkrētāk, “īstenot programmas,
lai palīdzētu jauniešiem un īpaši tiem, kas nav iesaistīti
ne nodarbinātībā, ne izglītībā vai
apmācībā, atrast pirmo darbu, darba pieredzi vai
tālākas izglītības vai apmācības iespējas,
tostarp izmantojot stažēšanos, kā arī būtu strauji
jāreaģē, kad jaunieši kļūst par bezdarbniekiem”. Šis risinājums arī novērstu
būtisku pārrobežu mobilitātes šķērsli, t. i.,
informācijas trūkumu jomā, kuras regulējums ir ļoti
sadrumstalots, turklāt ieteikums palīdzētu arī
nostiprināt programmas Erasmus+[17]
nodrošināto atbalstu un pilnveidot EURES[18]. Proporcionalitāte Padomes ieteikumā
atļauts stingri ievērot proporcionalitātes principu:
dalībvalstīm, kas savos tiesību aktos vai praksē jau ir
ieviesušas ierosinātās garantijas un kvalitātes elementus,
pasākumi nebūs jāīsteno. Dalībvalstis arī
varēs brīvi novērtēt, vai tām ir izdevīgi
pārsniegt šajā dokumentā ierosinātās SKS darbības
jomu, konkrētāk, iekļaut tiesību aktos arī noteikumus
par minimālo atalgojumu, kas nav paredzēti SKS. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Neattiecas. 5. IZVĒLES ELEMENTI Neattiecas. 2013/0431 (NLE) Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par stažēšanās kvalitātes
sistēmu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 153., 166. un
292. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu, tā kā: (1) Krīze sevišķi smagi
skāra jauniešus. Pēdējo gadu laikā jauniešu bezdarba
līmenis vairākās dalībvalstīs ir kļuvis
nepieredzēti augsts, un nekas neliecina, ka tas tuvākajā
laikā mazināsies. Galvenais veids, kā iesaistīt jauniešus
darba tirgū, ir sekmēt to nodarbinātību un
produktivitāti. (2) Lai uzlabotu jauniešu
iespējas darba tirgū, ir būtiski nodrošināt
vienmērīgu pāreju no mācībām uz darbu. Lai
īstenotu stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķi,
t. i., līdz 2020. gadam panāktu, ka
nodarbinātības rādītājs iedzīvotājiem vecuma
grupā no 20 līdz 64 gadiem ir 75 %, jāuzlabo
jauniešu izglītība un jāveicina to iesaistīšanās darba
tirgū. Dalībvalstu nodarbinātības politikas
8. pamatnostādnē dalībvalstis tiek aicinātas īstenot
“programmas, lai palīdzētu jauniešiem un īpaši tiem, kas nav
iesaistīti ne nodarbinātībā, ne izglītībā
vai apmācībā, atrast pirmo darbu, darba pieredzi vai
tālākas izglītības vai apmācības iespējas,
tostarp izmantojot stažēšanos, kā arī būtu strauji
jāreaģē, kad jaunieši kļūst par bezdarbniekiem[19]”. (3) Pēdējo divdesmit
gadu laikā stažēšanās ir kļuvusi par svarīgu
atspēriena punktu jauniešu ienākšanai darba tirgū. (4) Rodas sociālekonomiskas
izmaksas, ja ar stažieriem, jo īpaši atkārtotiem, aizstāj
pastāvīgus darbiniekus, piemēram, vienkāršos amatos, ko parasti
piedāvā jauniešiem. Turklāt nepietiekami kvalitatīva
stažēšanās, jo īpaši ar minimālu mācību saturu,
nerada būtiskus produktivitātes uzlabojumus un pozitīvu
vēstījumu. Sociālās izmaksas attiecas arī uz
neatalgotu stažēšanos, kas var ierobežot karjeras iespējas
cilvēkiem, kuriem ir nelabvēlīgi apstākļi. (5) Ir pierādījumi par
stažēšanās kvalitātes un nodarbinātības iznākuma
savstarpēju saistību. Tas, cik lielā mērā
stažēšanās atvieglos pāreju uz darba tirgu, atkarīgs no tās
kvalitātes, t. i., mācību satura un darba
apstākļiem. Kvalitatīva stažēšanās nodrošina tiešus
produktivitātes uzlabojumus, palielina atbilstību darba tirgus
prasībām, kā arī sekmē mobilitāti, jo īpaši
samazina gan uzņēmumu, gan jauniešu meklēšanas un
pielāgošanas izmaksas. (6) Padomes Ieteikumā par
Jaunatnes garantijas izveidošanu[20]
dalībvalstīm prasīts nodrošināt, lai visi jaunieši
vecumā līdz 25 gadiem četru mēnešu laikā pēc
kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās
izglītības beigšanas saņemtu kvalitatīvu darba,
tālākizglītības, mācekļa prakses vai
stažēšanās piedāvājumu. (7) Dažādos
pētījumos un aptaujās secināts, ka stažēšanos
ļoti bieži ietekmē ar kvalitāti saistītas problēmas,
jo īpaši tādos gadījumos, kad par stažēšanās
mācību saturu un darba apstākļiem nav tieši atbildīga
kāda izglītības vai mācību iestāde (tā
dēvētā “atvērtā tirgus” stažēšanās). (8) Pierādījumi
liecina, ka ļoti daudziem stažieriem tiek uzticēti “melnie darbi”,
kas neietver pietiekamu mācību saturu. Ar kvalitatīvu
stažēšanos jānodrošina pamatots un noderīgs mācību
saturs, proti, norādot konkrētas apgūstamās prasmes,
nodrošinot stažiera uzraudzību un darbaudzināšanu, kā arī
viņa/viņas panākumu pārraudzību. (9) Ir konstatētas arī
problēmas, kas saistītas ar darba apstākļiem,
piemēram, ilgu darbalaiku, sociālā nodrošinājuma segumu,
veselības apdrošināšanu un drošības risku vai arodrisku
apdrošināšanu, nelielu atalgojumu un/vai kompensāciju vai to
nemaksāšanu, neskaidrību par piemērojamām tiesību
sistēmām, kā arī pagarinātu stažēšanās
ilgumu. (10) Pašreiz stažēšanos
Savienībā reglamentē ļoti atšķirīgi. Ja
regulējums pastāv, tajā paredzēti dažādi
kvalitātes elementi vai atšķirīga īstenošanas prakse,
turklāt vairākās dalībvalstīs un nozarēs
stažēšanās lielākoties nav reglamentēta. Liela daļa
stažēšanās nodrošinātāju izmanto stažierus kā
lētu un dažkārt pat neatalgotu darbaspēku. Bieži tas ir
iespējams tāpēc, ka nav attiecīga tiesiskā
regulējuma vai instrumenta, vai arī pārredzamas
informācijas par stažēšanās darba apstākļiem un
mācību saturu. (11) Stažēšanās
kvalitātes sistēma veicinās stažēšanās darba
apstākļu un mācību satura uzlabošanu. Galvenais
stažēšanās kvalitātes sistēmas elements ir tāda
rakstiska stažēšanās līguma noslēgšana, kurā
norādīti izglītības mērķi, pienācīgi
darba apstākļi, tiesības un pienākumi, kā arī
pamatots stažēšanās ilgums. (12) Viens no nepietiekamas
stažēšanās kvalitātes cēloņiem ir informācijas
trūkums, un stažēšanās jomā šī problēma ir
ievērojami izplatītāka nekā pastāvīgas nodarbinātības
jomā. Piemērojot stingrākas pārredzamības
prasības paziņojumiem vai sludinājumiem par stažēšanās
iespējām, būtu iespējams uzlabot darba apstākļus
un veicināt pārrobežu mobilitāti. (13) Izšķiroša nozīme
mācību politikas un programmu izstrādē,
īstenošanā un uzraudzībā ir sociālajiem partneriem.
Sociālie partneri un attiecīgās iestādes varētu
censties kopīgi sniegt jauniešiem mērķvirzītu
informāciju par pieejamām karjeras iespējām un darba tirgos
vajadzīgajām prasmēm, kā arī par stažieru
tiesībām un pienākumiem. Turklāt sociālie partneri var
palīdzēt īstenot stažēšanās kvalitātes
sistēmu, izstrādājot un darot pieejamus vienkāršus un
lakoniskus stažēšanās līgumu paraugus, jo īpaši
mikrouzņēmumiem, kuru īpašajām vajadzībām tie pielāgoti.
Eiropas sociālie partneri 2013. gada jūlija Jauniešu
nodarbinātības veicināšanas pasākumu programmā
ņēma vērā Komisijas nodomu ierosināt Padomei Ieteikumu
par Eiropas stažēšanās kvalitātes sistēmu un paziņoja,
ka atbalstīs dalībvalstu darbības stažēšanās
kvalitātes uzlabošanai. (14) Viens no grūtākajiem
uzdevumiem ir palielināt stažieru pārrobežu mobilitāti
Savienībā, lai veicinātu Eiropas līmeņa darba tirgu.
Stažieru pārrobežu mobilitātes attīstību ierobežo
dalībvalstu regulējumu atšķirības. Turklāt vairākos
gadījumos ir konstatēts, ka stažieru pārrobežu mobilitātes
administratīvie un juridiskie šķēršļi ietekmē
vairākas uzņēmējas dalībvalstis. Stažēšanās
kvalitātes sistēmā noteiktie standarti un pamatnostādnes,
kas būtu jāizmanto kā atsauces materiāls, veicinās
starptautiskās stažēšanās iespējas. (15) Izstrādājot
stažēšanās kvalitātes sistēmu, tiks palielināta
pārredzamība. Turklāt tā veicinās stažēšanās
iekļaušanu EURES darbības jomā, tādējādi
sekmējot mobilitāti, kā arī palīdzēs
nostiprināt programmas Erasmus+ nodrošināto atbalstu stažieru
mobilitātei. (16) Eiropas Savienības fondi
var finansiāli atbalstīt dalībvalstu programmas, ar ko veicina
jauniešu stažēšanos un stažēšanās iespēju
piedāvāšanu. Turklāt ar Jaunatnes nodarbinātības
iniciatīvu tiks atbalstīta stažēšanās saistībā ar
Jaunatnes garantiju, pievēršoties jauniešiem no Savienības
reģioniem, kuros ir vislielākais jauniešu bezdarbs. To
2014.–2020. gadā līdzfinansēs Eiropas Sociālais fonds
(ESF). ESF un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu var izmantot,
lai palielinātu dalībvalstu stažēšanās programmu skaitu un
kvalitāti. Tas attiecas arī uz iespējamu ieguldījumu
stažēšanās izmaksu segšanā, tostarp konkrētos
apstākļos nodrošinot daļu atalgojuma. Ar šiem instrumentiem var
palīdzēt segt arī izmaksas par citiem mācību veidiem,
kam jaunieši var pievērsties ārpus attiecīgās
stažēšanās, piemēram, valodu kursiem. (17) Komisija ir
izstrādājusi īpašu ESF Tehniskās palīdzības
atbalsta programmu, ar ko palīdzēt dalībvalstīm izveidot
stažēšanās programmas ar ESF atbalstu. ESF Tehniskās
palīdzības atbalsta programmā ir sniegti stratēģiski,
operatīvi un politiski ieteikumi valstu un reģionālajām
iestādēm par jaunu stažēšanās programmu izveidi vai
pašreizējo programmu modernizēšanu. (18) Padome 2011. gada maija
Rezolūcijā par strukturālu dialogu par jauniešu
nodarbinātību norādīja, ka "lai garantētu
šādas pieredzes izglītojošu vērtību, ir vēlama
stažēšanās kvalitātes sistēma". (19) Padome 2011. gada
jūnija secinājumos par “Jaunatnes nodarbinātības
veicināšanu, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020”
mērķus” aicināja Komisiju “sniegt norādes par kvalitatīvas
stažēšanās nosacījumiem, izmantojot stažēšanās
kvalitātes sistēmu[21]”. (20) Eiropas Parlaments
2012. gada jūnija rezolūcijā “Virzība uz ekonomikas
atlabšanu, radot daudz jaunu darba vietu”[22]
aicināja Komisiju iespējami drīz iesniegt “priekšlikumu Padomes
Ieteikumam par kvalitatīvu stažēšanās sistēmu” un noteikt
“minimālos standartus kvalitatīvu prakses vietu
piedāvāšanai un aizpildīšanai”. (21) Eiropadome 2012. gada
jūnija sanāksmē aicināja Komisiju izskatīt
iespēju attiecināt EURES portāla darbības jomu uz
stažēšanos[23]. (22) Eiropadomes 2012. gada
decembra sanāksmes secinājumos Komisija aicināta “ātri
pabeigt stažēšanās kvalitātes sistēmu”. (23) Īstenojot 2012. gada
decembra Jauniešu nodarbinātības veicināšanas pasākumu
kopumu, Komisija sāka apspriešanos par stažēšanās
kvalitātes sistēmu ar sociālajiem partneriem. ES sociālie
partneri atbildot informēja Komisiju, ka neplāno sākt sarunas
par autonomu līgumu saskaņā ar LESD 154. pantu[24]. (24) Eiropadome 2013. gada
jūnijā no jauna apstiprināja, ka “stažēšanās
kvalitātes sistēma būtu jāievieš 2014. gada
sākumā”. (25) Kvalitātes sistēma
ir būtisks atsauces punkts, ko izmantot, lai noteiktu kvalitatīvas
stažēšanās piedāvājumus saskaņā ar Padomes
Ieteikumu par Jaunatnes garantijas izveidošanu. (26) Saskaņā ar
2014. gada izaugsmes pētījumu[25]
ir būtiski “atvieglot pāreju no
izglītības uz nodarbinātību, jo īpaši palielinot
kvalitatīvu prakšu un arodprakšu pieejamību”. (27) Šajā ieteikumā
“stažēšanās” ir darba prakse, kurai ir ierobežots periods, par kuru
vienojušies stažieris un stažēšanās nodrošinātājs,
kurā nav iesaistīta trešā persona un kurā ietverta
mācīšanās, lai gūtu praktisku pieredzi pirms
pastāvīga darba sākšanas (“atvērtā tirgus”
stažēšanās). (28) Šim ieteikumam būtu
jāattiecas uz visiem “atvērtā tirgus” stažēšanās
gadījumiem neatkarīgi no tā, vai par stažēšanos tiek
saņemts atalgojums. (29) Ieteikums neattiecas uz
tādu profesionālo praksi, kas ir formālās
izglītības vai profesionālās izglītības
mācību programmas daļa. Ieteikums neattiecas uz stažēšanos,
kuras saturs ir reglamentēts valsts tiesību aktos un kura ir
obligāts priekšnosacījums, lai saņemtu augstskolas diplomu vai
iegūtu konkrētu profesiju (piemēram, medicīna,
arhitektūra, u. tml.), AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM: (1)
Uzlabot “atvērtā tirgus” stažēšanās
kvalitāti, konkrētāk, mācību saturu un darba
apstākļus, lai atvieglotu jauniešiem pāreju no
mācībām uz darbu, iekļaujot tiesību aktos vai valsts
praksē turpmāk izklāstītos stažēšanās
kvalitātes sistēmas principus.
Rakstiska stažēšanās līguma
noslēgšana (2)
Prasīt, lai stažēšanās notiktu
saskaņā ar rakstisku līgumu, ko stažieris un
stažēšanās nodrošinātājs noslēguši pirms
stažēšanās. (3)
Nodrošināt, lai stažēšanās
līgumos būtu norādīti izglītības mērķi,
darba apstākļi, tas, vai stažēšanās nodrošinātājs
maksās stažierim atalgojumu vai kompensāciju, iesaistīto personu
tiesības un pienākumi saskaņā ar piemērojamiem ES un
valstu tiesību aktiem, kā arī stažēšanās ilgums,
kā minēts 4.–12. ieteikumā.
Mācību mērķi (4)
Veicināt paraugprakses īstenošanu
attiecībā uz mācību mērķiem, lai
palīdzētu jauniešiem gūt praktisku pieredzi un apgūt
attiecīgās prasmes; ar stažieriem uzticētajiem uzdevumiem
būtu jāveicina šo mērķu sasniegšana. (5)
Mudināt stažēšanās
nodrošinātājus norīkot stažieriem vadītāju, kam
būtu jāsniedz norādījumi par uzticēto uzdevumu
izpildi, kā arī jāpārrauga viņa/viņas
panākumi.
Darba apstākļi (6)
Nodrošināt, ka tiek ievērotas
piemērojamos ES un valstu tiesību aktos noteiktās stažieru
tiesības, kā arī to darba apstākļi, tostarp
piemērojamie maksimālā nedēļas darbalaika
ierobežojumi, obligātais ikdienas un iknedēļas atpūtas
laikposms, kā arī obligātās brīvdienas. (7)
Prasīt stažēšanās
nodrošinātājiem precizēt veselības apdrošināšanas un
apdrošināšanas pret nelaimes gadījumiem segumu, kā arī
noteikumus par slimības atvaļinājumu. (8)
Nodrošināt, lai stažēšanās
līgumā būtu precizēts, vai tiks maksāts atalgojums
un/vai kompensācija, un attiecīgā gadījumā būtu
norādīta atalgojuma un/vai kompensācijas likme.
Tiesības un pienākumi (9)
Nodrošināt, lai stažēšanās
līgumā būtu paredzētas stažiera un stažēšanās
nodrošinātāja tiesības un pienākumi, tostarp,
vajadzības gadījumā stažēšanās nodrošinātāja
konfidencialitātes politika un intelektuālā īpašuma tiesības.
Saprātīgs ilgums (10)
Nodrošināt saprātīgu
stažēšanās ilgumu, kam nevajadzētu pārsniegt sešus
mēnešus, izņemot gadījumus, kad ir pamatota ilgāka
stažēšanās, piemēram, ja tiek īstenota
uzņēmējorganizācijas ietvaros organizēta
mācību programma darbinieku pieņemšanai darbā vai
stažēšanās notiek citā dalībvalstī. (11)
Precizēt apstākļus un noteikumus,
kas jāņem vērā, pagarinot vai atjaunojot
stažēšanās ilgumu pēc sākotnējā
stažēšanās līguma termiņa beigām. (12)
Veicināt to, lai stažēšanās
līgumā norādītu, ka gan stažieris, gan stažēšanās
nodrošinātājs var pārtraukt stažēšanos, par to rakstiski
paziņojot divas nedēļas iepriekš.
Pienācīga stažēšanās atzīšana (13)
Mudināt stažēšanās
nodrošinātājus sertifikātā vai ieteikuma vēstulē
apliecināt stažēšanās laikā apgūtās
zināšanas, prasmes un iemaņas.
Pārredzamības prasības (14)
Nodrošināt, lai stažēšanās
nodrošinātāji paziņojumos par vakancēm un sludinājumos
informētu par stažēšanās noteikumiem un nosacījumiem, jo
īpaši par to, vai ir paredzēts atalgojums un/vai kompensācija un
sociālā aizsardzība, kā arī lai
nodarbinātības dienesti piemērotu prasības par
pārredzamību un pienācīgu profesionālo
orientāciju.
Sociālie partneri (15)
Veicināt sociālo partneru aktīvu
līdzdalību stažēšanās kvalitātes sistēmas
īstenošanā. Pārrobežu stažēšanās (16)
Veicināt stažieru pārrobežu
mobilitāti Eiropas Savienībā, inter alia precizējot
valstu tiesisko regulējumu par atvērtā tirgus stažēšanos un
paredzot skaidrus noteikumus par stažieru uzņemšanu no citām
valstīm un stažieru nosūtīšanu uz tām, kā arī
samazinot administratīvās formalitātes. (17)
Veicināt paplašinātā EURES
tīkla izmantošanu un informācijas apmaiņu par stažēšanos EURES
portālā, kā arī aicināt nodarbinātības
dienestus augšupielādēt paziņojumus par stažēšanās
vakancēm EURES portālā.
Eiropas strukturālo un ieguldījumu fondu izmantošana (18)
Nākamajā plānošanas periodā
(2014.–2020. gadā) izmantot Eiropas strukturālos un
investīciju fondus, t. i., Eiropas Sociālo fondu un Eiropas
Reģionālās attīstības fondu, kā arī
attiecīgā gadījumā Jaunatnes nodarbinātības
iniciatīvu, lai palielinātu stažēšanās kvalitāti un
skaitu, tostarp īstenojot efektīvu partnerību ar visām
attiecīgajām ieinteresētajām personām.
Stažēšanās kvalitātes sistēmas īstenošana (19)
Iespējami ātri un ne vēlāk
kā līdz 2014. gada beigām īstenot stažēšanās
kvalitātes sistēmu. (20)
Noteikt par sistēmas īstenošanu
atbildīgo publisko iestādi un ziņot Komisijai, kā tiek
īstenota stažēšanās kvalitātes sistēma. (21)
Veicināt nodarbinātības dienestu,
izglītības iestāžu un mācību struktūru
aktīvu līdzdalību stažēšanās kvalitātes
sistēmas īstenošanā.
NORĀDA, KA KOMISIJA IR PAREDZĒJUSI:
(22)
Veicināt ciešu sadarbību ar
dalībvalstīm, sociālajiem partneriem un citām
ieinteresētajām personām, lai ātri īstenotu šo
ieteikumu. (23)
Uzraudzīt stažēšanās kvalitātes
sistēmas īstenošanu saskaņā ar šo ieteikumu un
analizēt ieviestās politikas radīto ietekmi. (24)
Ziņot par šī ieteikuma īstenošanas
gaitu, balstoties uz dalībvalstu sniegto informāciju. (25)
Strādāt kopā ar
dalībvalstīm, sociālajiem partneriem, nodarbinātības
dienestiem, kā arī jauniešu un stažieru organizācijām, lai
veicinātu šā ieteikuma īstenošanu. (26)
Aicināt un atbalstīt dalībvalstis,
tostarp veicinot to paraugprakses apmaiņu, 2014.–2020. gada
plānošanas periodā izmantot Eiropas Sociālo fondu, Eiropas
Reģionālās attīstības fondu un citus Eiropas fondus,
lai palielinātu stažēšanās kvalitāti un skaitu. (27)
Turpināt centienus palielināt programmas Erasmus+
starptautiskās stažēšanās piedāvājumu skaitu. (28)
Kopā ar dalībvalstīm
strādāt, lai iekļautu stažēšanos EURES darbības
jomā un izveidotu speciālu tīmekļa vietni par valstu
tiesiskajiem regulējumiem attiecībā uz stažēšanos. Briselē, Padomes
vārdā — priekšsēdētājs [1] EP 2009/2221(INI), 6.7.2010. un
Rezolūcija 2012/2647(RSP). [2] Eiropadomes 2012. gada decembra, 2013. gada
februāra un 2013. gada jūnija secinājumi. [3] COM(2012) 727 final, 5.12.2012. [4] COM(2012) 728 final, 5.12.2012. [5] SWD(2012) 407 final, 5.12.2012. [6] Apvienotās Karalistes Zema atalgojuma kontroles
komisija ziņojumā par minimālo algu valstī (2011. g.)
norāda, ka stažēšanās arvien biežāk de facto
kļūst par priekšnoteikumu nodarbinātībai. [7] Apvienotās Karalistes Zema atalgojuma kontroles
komisijas 2013. gada ziņojumā ir teikts, ka “bieži par darbu
netiek maksāta minimālā atlīdzība.” [8] 2013. gada Eirobarometra aptaujā
konstatēts, ka tikai 9 % no visiem stažēšanās
gadījumiem notika ārvalstīs. [9] www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/131388.pdf. [10] COM(2012) 729 final, 5.12.2012. [11] Padomes Ieteikums par Jaunatnes garantijas izveidošanu,
2013/C 120/01, 22.4.2013. [12] Mācību saturā inter alia var
iekļaut ievadmācības, skaidru aprakstu/skaidrojumu par
organizācijas darbu un nozares pamatjautājumiem, kā arī
norīkot darbaudzinātāju, kas pārrauga stažiera darbu un
sniedz norādījumus. [13] SWD(2012) 407 final, 5.12.2012. [14] SWD(2013) 495 final, 4.12.2013. [15] Direktīvas 3. pantā noteikts, ka šo
informāciju ne vēlāk kā divus mēnešus pēc darba
sākšanas darbiniekam sniedz rakstiski. [16] COM(2010) 378 galīgā redakcija,
13.7.2010. [17] No 2014. gada 1. janvāra Erasmus+ kļūs
par jauno ES finansējuma programmu izglītības,
apmācību, jaunatnes un sporta jomā. Programmai Erasmus+
būs jauna racionāla struktūra, kas apvieno nozarē
esošās finansējuma programmas, tostarp Mūžizglītības
programma (Comenius, Leonardo, Erasmus, Grundtvig un
transversālās programmas), "Jaunatne darbībā", Jean
Monet, Tempus un Erasmus Mundus. [18] EURES ir sadarbības tīkls starp Eiropas
Komisiju un dalībvalstu publiskajiem nodarbinātības dienestiem. EURES
portāls sniedz darba ņēmējiem, darba devējiem,
topošajiem stažieriem un stažēšanās nodrošinātājiem
informāciju par darbvietām, stažēšanās un
apmācību iespējām visā Eiropā. [19] Padomes Lēmums par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, 2010/707/ES,
21.10.2010. [20] Padomes Ieteikums par Jaunatnes garantijas izveidošanu,
2013/C 120/01, 22.4.2013. [21] Padomes secinājumi 11838/11 “Jaunatnes
nodarbinātības veicināšana, lai sasniegtu stratēģijas
“Eiropa 2020” mērķus’, 17.6.2011. [22] Rezolūcija 2012/2647(RSP). [23] EUCO 76/12, 2012. gada 28. un 29. jūnijs. [24] COM(2012) 727 final, 11.12.2012. [25] COM(2013) 800 final, 13.11.2013.