EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0626
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL PROGRESS TOWARDS ACHIEVING THE KYOTO OBJECTIVES (required under Article 5 of Decision 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council concerning a mechanism for monitoring Community greenhouse gas emissions and for implementing the Kyoto Protocol)
KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI VIRZĪBA UZ KIOTO MĒRĶU SASNIEGŠANU (kā paredzēts 5. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā)
KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI VIRZĪBA UZ KIOTO MĒRĶU SASNIEGŠANU (kā paredzēts 5. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā)
/* COM/2012/0626 final */
KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI VIRZĪBA UZ KIOTO MĒRĶU SASNIEGŠANU (kā paredzēts 5. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā) /* COM/2012/0626 final */
SATURS 1........... Kopsavilkums................................................................................................................. 3 2........... Faktiskais progress laikā no
1990. līdz 2010. gadam....................................................... 5 2.1........ SEG emisiju tendences
dalībvalstīs.................................................................................. 5 2.2........ SEG intensitāte un emisijas uz
vienu iedzīvotāju 2010. gadā.............................................. 6 2.3........ SEG emisijas 2010. gadā
salīdzinājumā ar 2009. gadu..................................................... 8 2.4........ Emisiju tendences galvenajās nozarēs.............................................................................. 8 3........... Paredzamās sekmes Kioto
mērķa sasniegšanā................................................................. 9 3.1........ SEG emisiju prognozes................................................................................................... 9 3.1.1..... ES-27............................................................................................................................ 9 3.1.2..... ES-15............................................................................................................................ 9 3.1.3..... ES-12.......................................................................................................................... 10 3.2........ Savienības klimata
pārmaiņu politikas īstenošanas stāvoklis............................................ 12 3.3........ ES emisiju kvotu tirdzniecības
sistēmas (ES ETS) īstenošana.......................................... 15 3.3.1..... Otrais tirdzniecības periods
(2008. līdz 2012. gads)....................................................... 15 3.3.2..... Kopīgās īstenošanas un
tīras attīstības mehānisma izmantojums....................................... 15 3.4........ Savienības valstu plāni
par Kioto mehānismu izmantošanu.............................................. 15 3.5........ Oglekļa
piesaistītājsistēmu plānotā izmantošana.............................................................. 16 4........... 2020. gadam noteiktā
mērķa sasniegšana...................................................................... 16 4.1........ Savienības SEG emisiju
samazināšanas mērķis līdz 2020. gadam.................................... 16 4.2........ Rīcībpolitikas, kas
sekmē mērķu sasniegšanu................................................................. 16 4.3........ Prognozes saistībā ar
mērķa sasniegšanu....................................................................... 17 5........... Pielāgošanās klimata
pārmaiņām.................................................................................... 19 6........... Situācija Savienības
kandidātvalstīs............................................................................... 19 1. Kopsavilkums Sekmīga virzība uz Kioto
mērķi, 2008.-2012 gads. Kopējās siltumnīcefekta
gāzu (SEG) emisijas, neietverot emisijas un to uztveršanu no zemes
izmantojuma, izmaiņām zemes izmantojumā un mežsaimniecības
(LULUCF), ES-27 valstīs 2010. gadā1 bija par
15 % zemākas salīdzinājumā ar 1990. gadu.
Salīdzinājumā ar 2009. gadu emisijas pieauga par
2,4 %. Tas daļēji līdzsvaro SEG emisiju ievērojamo
samazinājumu 2009. gadā, ko izraisīja ekonomikas
lejupslīde (-7,3 %). Neņemot vērā par
izņēmumu uzskatāmo kritumu 2009. gadā, arī
2010. gadā turpinājās 2004. gadā sākusies
SEG emisiju vispārējas samazināšanās tendence. Turklāt pēc provizoriskiem datiem par 2011. gadu2
ES-15 un ES-27 siltumnīcefekta gāzu emisijas 2011. gadā
samazinājās attiecīgi par 3,6 % un 2,5 %
salīdzinājumā ar 2010. gadu. Saskaņā ar šīm
aplēsēm emisijas ES-15 valstīs ir par 14 % zemākas
nekā bāzes gadā. Emisijas ES-27 valstīs 2011. gadā
bija par aptuveni 18 % zemākas nekā 1990. gadā. IKP
laikposmā no 1990. līdz 2011. gadam ES-15 valstīs pieauga
par 43 % un ES-27 valstīs – par 48 %, bet laikposmā no
2010. līdz 2011. gadam – aptuveni par 1,5 %. Lai gan ir
notikusi ievērojama ekonomikas izaugsme, gan ES-27, gan ES-15
dalībvalstu emisijas ir samazinājušās, un tas norāda, ka
kopš 1990. gada ir nemitīgi turpinājusies ekonomikas izaugsmes
atsaistīšana no SEG emisijām. Saskaņā ar Kioto protokolu ES-15
dalībvalstis ir apņēmušās līdz 2008.-2012. gadam
samazināt SEG emisijas par 8 % salīdzinājumā ar bāzes
gada rādītājiem. Pamatojoties uz jaunākajiem pieejamajiem uzskaites
datiem par 2010. gadu1, kopējās SEG emisijas ES-15
bija par 11 % zemākas nekā bāzes gadā,
aprēķinos neietverot LULUCF. Kopumā, kā redzams
1. attēlā, kopējo SEG emisiju prognozes3
liecina, ka ES-15 valstis ir uz pareizā ceļa Kioto mērķa
sasniegšanai. Šī aplēse rāda, ka mērķis,
visticamāk, tiks izpildīts ar uzviju. 1. diagramma. Faktiskās un prognozētās ES-15 valstu emisijas (milj.
t CO2 ekvivalenta) Piezīme. Bultiņas pamatojas uz 2008.-2012. gada
vidējiem rādītājiem, tādēļ tās
precīzi neatbilst 2010. gadā prognozēto emisiju
vērtībām. Avots. Eiropas Komisija, EVA. Saskaņā ar SEG prognozēm, kas
iesniegtas 2011. gadā un atjauninātas 2012. gadā,
sešas ES-15 dalībvalstis (Apvienotā Karaliste, Francija,
Grieķija, Somija, Vācija un Zviedrija) sasniegs savus
individuālos SEG samazināšanas mērķus, kā redzams
5. attēlā. Ņemot vērā, ka plānots izmantot
arī Kioto elastīgos mehānismus, ES ETS jaunajiem
dalībniekiem paredzētās rezerves neizmantotās kvotas un
oglekļa piesaistītājsistēmas, kā arī politikas
papildpasākumus, tikai viena dalībvalsts (Itālija) atpaliek no
izvirzīto mērķu sasniegšanas. Saskaņā ar prognozēm
lielākajā daļā to divpadsmit dalībvalstu, kuras pievienojās
Savienībai 2004. gadā un pēc tam, emisijas 2009.–2012. gadā
nedaudz paaugstināsies. Tomēr tās deviņas
dalībvalstis, kurām ir noteikts Kioto mērķis, izpildīs
savas saistības vai pat tās pārsniegs, izmantojot tikai
spēkā esošo politiku un pasākumus. Paredzams, ka Slovēnija
sasniegs savu mērķi, ja visi pašreizējie un plānotie
pasākumi, tostarp Kioto kredītu iegāde, būs tik
rezultatīvi, kā paredzēts. Jauni pasākumi, lai sasniegtu
vērienīgo stratēģijas „Eiropa 2020” mērķi 2009. gadā pieņemtajā
klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumā4
paredzēta integrēta un vērienīga politika un pasākumi
klimata pārmaiņu problēmu risināšanai līdz
2020. gadam un pēc tam. Tas veido vienu no pieciem
nodarbinātības un ekonomikas attīstības
stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķiem. No 2013. gada
Savienības kopējie centieni līdz 2020. gadam samazināt
siltumnīcefekta gāzu emisijas par 20 %5,
salīdzinot ar 1990. gadu, tiks sadalīti starp ES ETS
nozarēm un ETS neietvertajām nozarēm. Iepriekšējā
iedaļā sniegtie SEG dati attiecas uz Kioto protokola pirmo
saistību periodu, un tos nevar tieši izmantot, lai novērtētu,
cik sekmīgi Savienības valstis pilda 2020. gadam noteiktās
saistības, jo tie aptver plašāku nozaru spektru. Sagatavošanās darbi, lai līdz
2020. gadam īstenotu līdz SEG samazināšanas saistības,
ir gandrīz pabeigti. Kopš 2011. gada oktobrī sagatavotā
progresa ziņojuma ievērojami uz priekšu ir pavirzījusies
gatavošanās ES ETS 3. posmam (2013.–2020. gads), tostarp
saistībā ar izsoļu platformu, Vienoto Savienības
reģistru un harmonizēto noteikumu par monitoringu, ziņošanu,
akreditāciju un verifikāciju pieņemšanu. Attiecībā uz Lēmumu
par kopīgiem centieniem, kas reglamentē SEG emisijas ES ETS
neietvertās nozarēs, katrai dalībvalstij nosakot ikgadējus
saistošus SEG emisiju mērķus, turpinās darbs pie
īstenošanas pasākumiem, jo īpaši saistībā ar
dalībvalstu mērķu absolūto vērtību noteikšanu un
atbilstības sistēmu, kas tiks ieviesta, lai katru gadu pārraudzītu
dalībvalstu rīcību un mērķu neizpildes
gadījumā palīdzētu tām veikt vajadzīgos
korektīvos pasākumus. SEG samazināšanas par 20 %
mērķis ir ietverts arī stratēģijā "Eiropa
2020" – stratēģijā nodarbinātībai un gudrai,
ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei —, ko Eiropadome
pieņēma 2010. gada jūnijā. Emisiju samazināšanas
mērķis ir viens no pieciem pamatmērķiem. Kā
atzīmēts Komisijas Gada izaugsmes pētījumā par
2011. gadu, klimata pārmaiņu mazināšanas jomā esošie
un plānotie pasākumi vēl nav pietiekami, lai sasniegtu
2020. gada pamatmērķus. Daudzām dalībvalstīm
jāveic papildu pasākumi, lai varētu izpildīt savas
Lēmumā par kopīgiem centieniem noteiktās saistības. 2. attēlā redzams, ka ir
vajadzīgi ievērojami emisiju samazināšanas centieni starp
ierastās darbības scenāriju 2020. gadam un Savienības
2020. gada mērķu sasniegšanu (attiecīgi -20 % un
-30 %). 2011. gadā ES-27 emisijas (tostarp starptautiskās
aviācijas emisijas) bija par 16 % mazākas nekā
1990. gadā. Ierastās darbības scenārijs, kas pamatojas
uz PRIMES/GAINS modeli, ietver īstenotu Savienības un valstu
politiku, sākot ar 2009. gada vidu, un aptver klimata un
enerģētikas tiesību aktu kopuma emisiju jomu. Ierastās
darbības scenārijs ļautu laikposmā no 1990. līdz
2020. gadam samazināt emisijas par aptuveni 15 %. Saskaņā ar jaunākajām
pieejamajām SEG prognozēm, kurās ietverta klimata un
enerģētikas tiesību aktu kopuma īstenošana, ES
kolektīvi izpildītu 2020. gada mērķi
(sīkākai informācijai sk. 6 attēlu). Tomēr
sagaidāms, ka tikai 13 dalībvalstis izpildīs savas
2020. gada saistības ar jau ieviestajiem politikas pasākumiem,
un vēl 8 dalībvalstis sasniegs savus mērķus, ja to
politikas papildpasākumi un citi pasākumi būs tik
rezultatīvi, kā plānots. Lai sasniegtu mērķi,
atlikušajām 6 dalībvalstīm jāpieņem papildu
politikas pasākumi un/vai jāizmanto klimata un enerģētikas
tiesību aktu kopumā paredzētie elastības
paņēmieni. 2. diagramma.
Faktiskās un prognozētās ES-27 valstu emisijas (milj. t CO2
ekvivalenta) Piezīme. Lai prognozētu emisiju izmaiņas
laikposmā no 2010. līdz 2020. gadam, ir izmantotas PRIMES/GAINS
prognozes3. Avots. Eiropas Komisija, EVA. 2. Faktiskais
progress laikā no 1990. līdz 2010. gadam 2.1. SEG
emisiju tendences dalībvalstīs Kopējās ES SEG emisiju
tendencēs galvenā loma ir divām lielākajām
emitētājvalstīm – Vācijai un Apvienotajai Karalistei –,
kuru emisijas veido aptuveni vienu trešdaļu no kopējām ES-27 SEG
emisijām. Šajās divās dalībvalstīs
salīdzinājumā ar 1990. gadu panākts SEG emisiju
samazinājums par 483 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta.
Galvenie šādas labvēlīgās tendences iemesli
Vācijā bija spēkstaciju un siltumcentrāļu
efektivitātes palielināšana un ekonomikas modernizēšana
piecās jaunajās Vācijas federālajās zemēs
pēc Vācijas atkalapvienošanās. Galvenie iemesli SEG emisiju
samazinājumam Apvienotajā Karalistē bija enerģijas tirgu
liberalizācija un tai sekojošā pāreja no naftas un ogļu
izmantošanas uz dabasgāzes izmantošanu elektroenerģijas
ražošanā, kā arī N2O emisiju samazināšanas
pasākumi adipīnskābes ražošanas nozarē. Francija un Itālija 2010. gadā
bija trešais un ceturtais lielākais emitents, un to emisijas veidoja
attiecīgi 11,1 % un 10,6 % no kopējām
ES-27 emisijām. Francijas emisijas 2010. gadā bija par 6,6
% zemākas nekā 1990. gadā. Francijā tika panākts
liels N2O emisiju samazinājums adipīnskābes
ražošanā, bet CO2 emisijas no autotransporta un HFC emisijas
no halogenēto ogļūdeņražu patēriņa laikā no
1990. līdz 2010. gadam būtiski palielinājās. Itālijas
SEG emisijas 2010. gadā bija par 3,5 % zemākas nekā 1990.
gadā. Emisijas kopš 1990. gada palielinājās
galvenokārt autotransporta, elektroenerģijas un siltuma ražošanas un
naftas pārstrādes dēļ, tomēr kopējās SEG emisijas
kopš 2008. gada ir ievērojami samazinājušās (par
7,2 %). Spānija un Polija ir piektā un
sestā lielākā ES-27 emitētājvalsts, un to emisijas
2010. gadā veidoja attiecīgi 8,5 % un 7,5 % no kopējām
ES-27 valstu SEG emisijām. Polijā laikā no 1990. līdz 2010.
gadam SEG emisiju apjoms samazinājās par 12,4 % un par 28,9 % kopš
bāzes gada, kas Polijas gadījumā ir 1988. gads.
Nozīmīgākie faktori, kas ietekmējuši emisiju
samazinājumu Polijā (un arī citās jaunajās
dalībvalstīs), bija no enerģijas viedokļa
neefektīvās smagās rūpniecības nozares panīkums
un ekonomikas vispārēja modernizācija 1980. gadu beigās un
1990. gadu sākumā. Būtisks izņēmums bija transporta
(īpaši autotransporta) nozare, kurā emisijas palielinājās.
Spānijas emisijas pieauga par 25,8 % laikā no 1990. līdz
2010. gadam un par 22,8 % kopš bāzes gada. Lielā
mērā to noteica emisiju daudzuma pieaugums autotransporta,
elektroenerģijas un siltuma ražošanas un rūpniecības
nozarē. SEG emisijas sešās dalībvalstīs
2010. gadā pārsniedza bāzes gada (pārsvarā
1990. gada) rādītājus, bet pārējās
deviņpadsmit dalībvalstīs emisijas bija zemākas nekā bāzes
gadā. SEG emisiju procentuālās izmaiņas no bāzes gada
līdz 2010. gadam svārstās no -56 % (Rumānija) līdz
+23 % (Spānija). Kioto protokols neparedz emisiju ierobežošanas
saistības Kiprai un Maltai. Abās minētajās
dalībvalstīs emisijas 2010. gadā pārsniedza 1990. gada
rādītājus. 2.2. SEG
intensitāte un emisijas uz vienu iedzīvotāju
2010. gadā Gan ES-27, gan ES-15 emisijas ir
samazinājušās, kaut arī ekonomika ir ievērojami augusi.
3. attēlā redzams, ka kopš 1990. gada saistība starp
ekonomikas izaugsmi un SEG emisijām turpina samazināties. 3. diagramma.
IKP, SEG emisiju un emisiju intensitātes (t. i. siltumnīcefekta
gāzu emisiju attiecība pret IKP) attīstība – indekss
(1990. gads = 100) Avots. EVA, Ekonomikas un finanšu lietu
ģenerāldirektorāts (Ameco datubāze), Eurostat ES-27 valstīs 1990.-2010. gadā IKP
pieauga par 46 %, savukārt emisijas samazinājās par 15 %,
bet ES-15 valstīs IKP pieauga par 41 % un SEG emisijas
samazinājās par 11 %. Laikā starp 2009. un 2010. gadu IKP
pieauga par 2 %, bet emisijas – par 2,4 %. Tādējādi
palielinājās arī emisiju intensitāte. Tomēr
jāatzīmē, ka emisiju intensitāte 2010. gadā bija
labāka nekā 2008. gadā. SEG intensitāte laikā no 1990. līdz 2010. gadam samazinājās
visās dalībvalstīs. Vislielākais samazinājums tika
novērots Igaunijā (-75 %), Slovākijā (-72 %),
Rumānijā (-63 %), Lietuvā (-62 %) un Bulgārijā
(-62 %). Vismazākās pārmaiņas notika Portugālē
(-18 %), Kiprā (-18 %), Itālijā (-21 %),
Spānijā (-22 %) un Maltā (-23 %). ES-27 valstīs 2010. gadā emisijas
uz vienu iedzīvotāju bija 9,4 t CO2 ekvivalenta.
Emisijas uz vienu iedzīvotāju samazinājās par 2,4 t CO2
ekvivalenta, kas atbilst 21 % samazinājumam
salīdzinājumā ar 1990. gadu. Tomēr 2010. gadā SEG
emisiju rādītājos uz vienu iedzīvotāju
dalībvalstu vidū joprojām novērojamas būtiskas
atšķirības, un to diapazons ir 5,4 (Latvijā) līdz 24,1
(Luksemburgā) t CO2 ekvivalenta uz vienu
iedzīvotāju. Emisijas lielā mērā ir atkarīgas no
katras valsts energointensitātes un enerģijas bilances.
Dalībvalstu vidū ievērojami atšķiras arī emisiju
tendences uz vienu iedzīvotāju. Kopš 1990. gada lielākie
samazinājumi uz vienu iedzīvotāju ir sasniegti
Centrāleiropas un Austrumeiropas dalībvalstīs, Luksemburgā,
Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Dānijā,
Zviedrijā, Francijā un Beļģijā. Kopš 1990. gada
emisijas uz vienu iedzīvotāju ir palielinājušās sešās
dalībvalstīs. Tomēr emisijas uz vienu iedzīvotāju
šajās dalībvalstīs ir zemākas nekā Savienības
vidējais rādītājs, izņemot Grieķijā un
Kiprā (sk. arī 2. attēlu Komisijas dienestu darba
dokumentā). 2.3. SEG
emisijas 2010. gadā salīdzinājumā ar 2009. gadu Pēc tam, kad ekonomikas lejupslīdes
dēļ 2009. gadā SEG emisijas Eiropā būtiski
samazinājās (-7,3 %), 2010. gadā tās Eiropā
palielinājās (+2,4 %), jo atsākās ekonomikas izaugsme,
kā arī ziema bija aukstāka nekā parasti. Rūpniecības nozarēs
lielāko palielinājumu kopā veido ražošanas un celtniecības
nozaru emisijas (tostarp dzelzs un tērauda kausēšanas emisijas) un
emisijas no siltuma ražošanas publiskajam sektoram un elektroenerģijas
ražošanas. Šķiet, ka lielāka rūpnieciskā aktivitāte
2010. gadā pēc spēcīgās lejupslīdes
2009. gadā ir strauji palielinājusi pieprasījumu pēc
galīgā enerģijas pieprasījuma šajās nozarēs,
attiecīgi pieaugot arī emisijām. Tomēr nozare, kura
2010. gadā ES bija visvairāk atbildīga par augstākām
emisijām, bija “mājsaimniecības un komercuzņēmumi”, uz
kuru pārsvarā neattiecas ES ETS. Galvenais iemesls emisiju
palielinājumam par 43 miljoniem tonnu bija 2010. gada
aukstā ziema, kad palielinājās pieprasījums pēc
apkures, jo īpaši mājsaimniecībās. Tā kā
turpināja spēcīgi pieaugt atjaunojamo energoresursu izmantošana
un ir uzlabojusies fosilā kurināmā oglekļa intensitāte
– pateicoties ievērojamam dabasgāzes patēriņam –, tas
neļāva SEG emisijām pieaugt vēl vairāk. Aptuveni 56 % no SEG emisiju pieauguma ES radīja Vācija
(+3 %), Polija (+5 %) un Apvienotā Karaliste (+3 %).
Procentuālā izteiksmē emisijas visstraujāk pieauga
Igaunijā (+25 %), Somijā (+13 %), Zviedrijā
(+11 %) un Latvijā (+10 %). Pretstatā šīm valstīm
Spānijā, Grieķijā, Portugālē, Rumānijā,
Kipra un Īrijā SEG emisijas 2010. gadā turpināja
samazināties. Emisiju pieaugumu 2010. gadā daļēji
izraisīja ekonomikas atlabšana pēc 2009. gada lejupslīdes
daudzās Eiropas valstīs, un lejupslīdes dēļ 2008. un
2009. gadā visās dalībvalstīs arī ievērojami
samazinājās emisijas. Galīgais enerģijas pieprasījums
2010. gadā palielinājās par 3,7 %, tādējādi
pārsniedzot ražošanas apjoma pieaugumu (2,0 %). 2.4. Emisiju
tendences galvenajās nozarēs Kā redzams 4. attēlā,
visvairāk emitējošās nozares ir energoapgāde un
enerģijas izmantošana, tostarp transports, kuru emisiju īpatsvars
2010. gadā sasniedza 78 % no kopējām Savienības
emisijām. Lauksaimniecība radīja 10 % no kopējām
SEG emisijām, rūpnieciskie procesi – 7 %, bet atkritumu nozare –
3 %. Kopš 1990. gada samazinājumu transporta nozarē
daļēji līdzsvaroja pieaugums enerģētikā,
lauksaimniecībā, rūpnieciskajos procesos un atkritumu
nozarē (sīkāku informāciju sk. arī Komisijas dienestu
darba dokumentā). Tomēr arī kopējās transporta
radītās emisijas kopš 2007. gada samazinās. 4. diagramma.
ES-27 SEG emisiju izmaiņas pa nozarēm un nozaru īpatsvars
kopējās SEG emisijās. Avots. Valstu 2012. gada pārskati. 3. Paredzamās
sekmes Kioto mērķa sasniegšanā 3.1. SEG
emisiju prognozes 3.1.1. ES-27 Kioto saistību periodā plānots,
ka kopējās ES-27 valstu SEG emisijas būs aptuveni par
18,2 % zemākas par bāzes gada rādītājiem.
Šajā aplēsē izmantotas dalībvalstu prognozes3 un
tiek ņemtas vērā pastāvošās rīcībpolitikas
un pasākumi. Prognozētais samazinājums ir vēl lielāks,
ja aprēķinā ņem vērā oglekļa
piesaistītājsistēmas un papildu pasākumus, kā arī
to, ka valdības iegādāsies kredītus, izmantojot Kioto
mehānismus (sīkāku informāciju skatīt 7.a un 7.b
tabulā Komisijas dienestu darba dokumentā). 3.1.2. ES-15 Kopprognoze par visām nozarēm
liecina, ka kopējās ES-15 valstu SEG emisijas Kioto saistību
periodā, visticamāk, būs par 11,3 % zemākas nekā
bāzes gadā. Ja aprēķinos ietver to, ka (1) valdības izmanto Kioto
mehānismus, ar kuriem var panākt papildu 1,8 % emisiju
samazinājumu, un (2) kopējais ar oglekļa
piesaistītājsistēmām piesaistīto emisiju apjoms, kas
panākams ar Kioto protokola 3. panta 3. un 4. punktā minētajiem
pasākumiem, ES-15 valstīs radīs 1,4 % samazinājumu, paredzams, ka ES-15 emisijas samazināsies
pat vairāk. Ņemot vērā arī kvotu un emisiju
samazināšanas kredītu tirdzniecību ES emisiju tirdzniecības
sistēmā, paredzamais SEG emisiju kopējais samazinājums
Kioto saistību periodā var sasniegt 12,6 %, salīdzinot ar
bāzes gadu. 5. diagrammā redzama starpība starp
prognozētajām emisijām nozarēs, uz kurām neattiecas ES
ETS, un attiecīgajiem mērķiem šajās nozarēs katrai dalībvalstij.
Šī analīze liecina, ka ES-15 valstīm pietiktu ar esošajām
rīcībpolitikām un pasākumiem, lai tās varētu
izpildīt savu kopējā Kioto mērķa daļu, kas
attiecas uz ES ETS neietvertajām nozarēm. Tomēr visām
15 dalībvalstīm būs jāizpilda savas attiecīgās
saistības saskaņā ar Kioto protokolā paredzēto
kopīgas izpildes vienošanos. Saskaņā ar iesniegto
informāciju, iespējams, ka divas dalībvalstis varētu savus
mērķus nesasniegt. 3.1.3. ES-12 Pamatojoties uz valstu pašreizējo
rīcībpolitiku un pasākumiem, paredzams, ka kopējās
emisijas tajās 12 dalībvalstīs, kuras iestājās
Savienībā pēc 2004. gada, būs tuvas 2010. gada
emisijām un Kioto saistību periodā būs par aptuveni
37,9 % zemākas nekā bāzes gadā. Slovēnija ir
vienīgā no ES-12 dalībvalstīm, kas paredz investēt
Kioto mehānismos. Bulgārija, Čehija, Latvija, Lietuva, Polija,
Rumānija, Slovākija, Slovēnija un Ungārija plāno
reģistrēt oglekļa piesaistītājsistēmu
nodrošinātos samazinājumus. Bulgārija, Čehija, Igaunija,
Latvija, Lietuva, Polija, Rumānija, Slovākija un Ungārija ir
pārdevušas vai plāno pārdot daļu no savām
neizmantotajām noteiktā daudzuma vienībām (NDV). 5. diagramma.
Relatīvā starpība starp SEG prognozēm ETS
neietvertajās nozarēs saistību periodā un
attiecīgajiem 2008.-2012. gada mērķiem, pamatojoties uz SEG
prognozēm un Kioto mehānismu un oglekļa
piesaistītājsistēmu izmantojumu. Negatīvās un
pozitīvās vērtības norāda, par cik procentiem
attiecīgi ir pārsniegta vai nav sasniegta bāzes gada emisiju
vērtība. Piezīme. Īrijai emisiju samazinājumam nozarēs,
kas nav ETS nozares, ir ņemtas vērā ETS jaunajiem
dalībniekiem paredzētās rezerves neizmantotās kvotas. Avots. EVA, Eiropas Komisija. 3.2. Savienības
klimata pārmaiņu politikas īstenošanas stāvoklis Eiropas klimata pārmaiņu
programma (EKPP) ES-27 dalībvalstu politikas un
pasākumu izvērtēšanas rezultātā tika noteiktas
astoņas kopējas un koordinētas rīcībpolitikas un
pasākumi, kuri, paredzams, nodrošinās SEG emisiju ievērojamu
ietaupījumu Savienībā. Paredzams, ka lielāko
ietaupījumu sniegs pārskatītā ES ETS direktīva
(2003/87/EK) un atjaunojamo energoresursu direktīva (2009/28/EK), kas
veicina elektroenerģijas ražošanu no atjaunojamiem energoresursiem.
Transporta nozarē būtiska nozīme ir degvielas kvalitātes
tiesību aktiem un automašīnu radītā CO2
samazināšanai. Turklāt enerģijas pieprasījums tiks
samazināts, īstenojot direktīvas par ēku
energoefektivitāti, ekodizaina prasībām, enerģijas
nodokļiem un koģenerācijas (siltumenerģijas un
elektroenerģijas vienlaicīga ražošana) veicināšanu. Visbeidzot, paredzams,
ka arī Kioto protokola elastīgie mehānismi ļaus panākt
ievērojamus SEG emisiju ietaupījumus. Papildus šīm astoņām
galvenajām rīcībpolitikām un pasākumiem tika noteiktas
vēl piecas kopējas un koordinētas rīcībpolitikas un
koordinēti pasākumi, kas var nodrošināt ievērojamus
ietaupījumus Savienības mērogā. Šīs piecas rīcībpolitikas
ir atkritumu poligonu direktīva (99/31/EK), efektivitātes
prasības jauniem karstā ūdens boileriem, direktīva par
ierīču marķēšanu (2010/30/ES), rūpniecisko emisiju
direktīva (2010/75/ES) un Motoru uzlabošanas programma, kuras
mērķis ir paaugstināt rūpniecisko elektromotoru
energoefektivitāti. Komisijas ziņojumā par Regulas (EK)
Nr. 842/2006 piemērošanu, sekām un atbilstību
secināts, ka jau ir panākts zināms fluorēto gāzu
emisiju samazinājums salīdzinājumā ar scenāriju, ja
šāda regula nebūtu pieņemta41. Līdz ar
direktīvu par mobilajām gaisa kondicionēšanas sistēmām
(2006/40/EK) ir iespēja ar šo regulu līdz 2020. gadam un turpmāk
panākt ievērojamu prognozēto emisiju samazinājumu. Pirmās astoņas rīcībpolitikas
nodrošina 92 % no kopējo un koordinēto rīcībpolitiku un
pasākumu kopējā sagaidāmā ietaupījuma ES-27
valstīs. Tas liecina par šo svarīgāko rīcībpolitiku
ievērojamo ietekmi uz dalībvalstu emisiju samazināšanas
mērķu sasniegšanu. Jaunākās norises Kopš klimata un enerģētikas tiesību aktu kopuma
pieņemšanas turpinās darbs pie to īstenošanas pasākumiem.
Līdz 2012. gada beigām ir jāievieš apmēram divdesmit jauni
tiesību akti un dokumenti, lai nodrošinātu pārskatītās
ES ETS pienācīgu darbību, kā arī veiktu visus
vajadzīgos sagatavošanas darbus valstu SEG emisiju mērķu
sasniegšanai nozarēs, kas nav ETS nozares. Pārskatītajā
ES ETS direktīvā paredzēta ES ETS operāciju
centralizēšana vienotā Eiropas Savienības reģistrā,
vienlaicīgi uzlabojot arī tā drošumu. Šo jauno reģistru
uztur Komisija, un tas aizvieto visus līdzšinējos dalībvalstu ES
ETS reģistrus. Regulu par Savienības reģistra izveidošanu Komisija
pieņēma 2011. gada novembrī. Savienības reģistrs tika
pilnībā un sekmīgi aktivēts 2012. gada
jūnijā, ieskaitot vairāk nekā 30 000 ES ETS kontu
pārcelšanu no valstu reģistriem. Komisija
jau otro reizi ir grozījusi to nozaru sarakstu, kuras uzskata par
pakļautām nozīmīgam oglekļa pārvirzes riskam,
pievienojot tam minerālvates. Komisija patlaban izvērtē, vai
dalībvalstu plāni īstenot Komisijas lēmumu par kvotu
bezmaksas piešķiršanu rūpniecības nozarēm atbilst
noteikumiem. No
2012. gada uz aviācijas emisijām attiecas ES ETS kvotu
ierobežojums. Tās ir izmaiņas, kas ietvertās emisijas palielina
par aptuveni 10 %. Ir veikts pamatīgs darbs, lai šīs
izmaiņas ieviestu, tostarp, lai uzraudzītu un veicinātu atbilstību
un lai sagatavotu un attiecīgos gadījumos koordinētu
rīcību saistībā ar izpildi. Patlaban tiek
pārskatīta Izsoļu regula, jo īpaši attiecībā uz
izsoļu grafiku nolūkā nodrošināt tirgus sakārtotu
darbību un risināt piedāvājuma-pieprasījuma
neatbilstības, ko radījusi pāreja uz 3. posmu un
saasinājis kvotu pārpalikums, kas uzkrājies ekonomikas
krīzes dēļ. Šajā sakarā Komisija ir arī
ierosinājusi Lēmumu, lai precizētu ES ETS direktīvas
noteikumus attiecībā uz savām pilnvarām koriģēt
emisiju kvotu izsoļu grafiku šādos ārkārtas
apstākļos. Eiropas Komisija apstiprināja
7 dalībvalstu pieprasījumus pēc 2012. gada
piešķirt to elektroenerģētikas nozarēm pārejas
bezmaksas kvotas. Šie lēmumi tika pieņemti, stingri piemērojot
direktīvas noteikumus, saskaņā ar kuriem pie noteiktiem
nosacījumiem iespējami laikā ierobežoti un pakāpeniski
mazāki izņēmumi no vispārējā izsoļu
noteikuma. Turpinās
darbs, lai pilnveidotu noteikumus par SEG emisiju monitoringu un ziņošanu,
kas jāveic operatoriem, uz kuriem attiecas ES ETS, un lai uzlabotu emisiju
ziņojumu verificēšanas un verificētāju akreditācijas
un pārraudzības prasības, un šī darba mērķis ir
piemēroto noteikumu labāka saskaņošana. 2012. gada
jūnijā tika pieņemtas divas jaunas regulas, un līdz
trešajam ETS periodam tās tiks papildinātas ar vadlīniju
dokumentiem. Turpinās sagatavošanās darbs pie pasākumiem, kas
paredzēti Lēmuma par kopīgajiem centieniem īstenošanai, un
tas pašlaik ir vērsts uz dalībvalstu ikgadējo emisiju
mērķu absolūto vērtību noteikšanu
2013.-2020. gadam un dalībvalstu ikgadējo emisiju kvotu
savstarpējas pārskaitīšanas noteikumu paredzēšanu, kā
arī pārskaitīšanas pārredzamības nodrošināšanu.
Sagaidāms, ka attiecīgie tiesību akti tiks pieņemti
2012. gada beigās vai 2013. gada sākumā. Turklāt patlaban Padomē un Parlamentā tiek apspriesta ES
monitoringa mehānisma pārskatīšana un priekšlikums par zemes
izmantojuma, izmaiņu zemes izmantojumā un mežsaimniecības
ietveršanu uzskaitē. Šo priekšlikumu pamatā jo īpaši ir
vajadzība pievērsties klimata un enerģētikas tiesību
aktu kopumā paredzētajai ziņošanai un uzskaitei,
stratēģijai "Eiropa 2020", jaunām prasībām,
kas izriet no Durbanas lēmumiem, kā arī līdz šim
gūtajai pieredzei. 2012. gada jūnijā Eiropas Parlaments, Padome un ES
Komisija panāca politisku vienošanos par Energoefektivitātes
direktīvu. Šī direktīva palīdzēs sasniegt
2020. gadam nosprausto Eiropas 20 % energoefektivitātes
mērķi. Notiek darbs pie Regulas (EK) 443/2009 īstenošanas pasākumiem
saistībā ar CO2 emisijām no vieglajiem
automobiļiem un Regulas (ES) 510/2011 īstenošanas pasākumiem
saistībā ar CO2 emisijām no vieglajiem kravas
automobiļiem. Pasākumu īstenošana attiecībā uz
vieglajiem automobiļiem ir pavirzījusies tālāk nekā to
īstenošana attiecība uz vieglajiem kravas automobiļiem,
tomēr starp šiem pasākumiem tiks ievērota konsekvence. Komisija
pašlaik ir ierosinājusi īstenot 2020. gada CO2
mērķus vieglajiem automobiļiem un vieglajiem kravas
automobiļiem, un šie ierosinājumi tagad tiks apspriesti Padomē
un Parlamentā. Saistībā ar klimata pasākumu integrēšanu ES
politikas jomās Komisijas priekšlikumā par nākamo daudzgadu
finanšu shēmu 2014.-2020. gadam pirmo reizi ir iekļauts
mērķis vismaz 20 % no kopējā budžeta tērēt
ar klimatu saistītiem pasākumiem. Konkrētāk, kohēzijas
politikā pielāgošanās klimata pārmaiņām jomā
ir ierosināts atsevišķs tematisks mērķis papildus jau
esošajam zema oglekļa emisiju līmeņa tematiskajam
mērķim un minimālajam līmenim 20 %/6 %
attīstītākajiem/mazāk attīstītiem reģioniem
attiecībā uz pasākumiem energoefektivitātes uzlabošanai.
Ierosinātajā pārskatītajā kopējā
lauksaimniecības politikā un lauksaimniecības fondā lauku
attīstībai arī ir paredzēti jauni ietekmes uz vidi
mazināšanas pasākumi, un 35 % no Pētniecības un
inovācijas pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” līdzekļiem
būtu jāatvēl ar klimatu saistītai pētniecībai un
inovācijai. LIFE programmā kā jauns elements būs
apakšprogramma, kas vērsta uz klimata politiku un kuras īpatsvars
LIFE programmā būs aptuveni 25 %. Komisija nodrošinās
sekošanu virzībai uz ierosināto mērķi, proti, 20 %
izdevumu klimata vajadzībām, un ziņošanu par to. Nobeigumā jāmin arī 2012. gada sākumā
Komisijas dienestu sagatavotais darba dokuments (SWD(2012) 5 final), kurā
novērtēts, kā emisiju turpmāka samazināšana no
20 % līdz 30 % līdz 2020. gadam ietekmētu katru
no dalībvalstīm. Nesen pieņemtie tiesību akti Klimata
un enerģētikas tiesību aktu kopuma īstenošana. (1)
ES ETS izsoles – pirmās izsoles. Komisijas Regula (ES) Nr. 1210/2011, ar ko groza Regulu (ES)
Nr. 1031/2010, lai noteiktu siltumnīcefekta gāzu emisiju kvotu
daudzumu, kas izsolāms pirms 2013. gada. (2)
ES ETS reģistrs – Savienības
reģistrs. Komisijas Regula (ES)
Nr. 1193/2011, ar ko izveido Savienības reģistru Savienības
emisiju kvotu tirdzniecības sistēmai tirdzniecības periodā,
kurš sākas 2013. gada 1. janvārī, un turpmākajos
tirdzniecības periodos. (3)
ES ETS saskaņoti piešķiršanas
noteikumi. Komisijas Lēmums 2011/278/ES8,
ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai
bezmaksas emisiju kvotu sadalei. (4)
ES ETS monitoringa, ziņošanas,
verifikācijas un akreditācijas noteikumi. Komisijas
2012. gada 21. jūnija Regula (ES) Nr. 600/2012 par
siltumnīcefekta gāzu ziņojumu un tonnkilometru ziņojumu
verifikāciju un par verificētāju akreditāciju un Komisijas 2012. gada
21. jūnija Regula (ES) Nr. 601/2012 par siltumnīcefekta
gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu. (5)
ES ETS starptautisko kredītu izmantošana. Komisijas Regula (ES) Nr. 550/201110 par to, lai
noteiktu konkrētus ierobežojumus, kas piemērojami starptautisku
kredītu izmantošanai no projektiem, kuri saistīti ar
rūpnieciskajām gāzēm. Citi tiesību akti. (6)
Aviācija un ES ETS. Komisijas Regula (ES) Nr. 394/201111, ar ko groza
Regulu (EK) Nr. 748/2009 par gaisakuģu operatoru sarakstu. (7)
CO2 un vieglie automobiļi. Komisijas Regula (ES) Nr. 63/201113 ar ko nosaka
sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus
attiecībā uz atkāpi no īpatnējo CO2 emisiju
mērķiem. (8)
CO2 un vieglie kravas automobiļi. Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/99/ES par sīki
izstrādātiem noteikumiem maksas iekasēšanai par
pārsniegtajām CO2 emisijām attiecībā uz
jauniem vieglajiem kravas automobiļiem. 3.3. ES
emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas (ES ETS) īstenošana 2012. gads būs ES ETS otrā
tirdzniecības perioda (2008. līdz 2012. gads) pēdējais
gads. 2013. gadā sāks darboties būtiski pārskatīta
sistēma. 3.3.1. Otrais
tirdzniecības periods (2008. līdz 2012. gads) Laikposmam no 2008. līdz
2012. gadam ES mērogā vidējais maksimāli
pieļaujamais līmenis ir 2081 miljons kvotu gadā.
2011. gadā ES ETS aptvēra vairāk nekā 12 000
spēkstaciju un ražošanas iekārtu. Verificētas
siltumnīcefekta gāzu emisijas no šīm iekārtām
2011. gadā samazinājās līdz 1904 miljoniem tonnu
CO2 ekvivalenta, kas ir par vairāk nekā 2 %
mazāk nekā 2010. gada līmenis un par vairāk nekā
9 % mazāk nekā maksimāli pieļaujamais līmenis. Tas
notika, neraugoties uz ekonomikas izaugsmi Eiropā. Iekārtu atbilstības līmenis
bija ļoti augsts. Tikai mazāk nekā 1 % iekārtu, kas
piedalās ES ETS, līdz noteiktajam termiņam –
2012. gada 30. aprīlim – nebija nodevušas kvotas par
visām 2011. gada emisijām. 3.3.2. Kopīgās
īstenošanas un tīras attīstības mehānisma izmantojums Saskaņā ar otrajiem valstu sadales
plāniem katras dalībvalsts operatoriem tika noteikts maksimālais
projektu kredītvienību ierobežojums attiecībā uz
kopīgo īstenošanu (KĪ) un tīras attīstības
mehānismu (TAM). Ik gadu visu dalībvalstu ETS iekārtas kopā
un vidēji otrajā tirdzniecības periodā var izmantot
līdz 278 miljoniem SES vai ESV, kas atbilst 13,4 % ierobežojumam ES
mērogā šajā periodā. Operatori 2008.–2011. gadā
izmantoja 555 miljonus SES vai ESV, kas atbilda 7 % no visām
atbilstībai nodotajām vienībām. Atbilstīgi ES ETS
direktīvā16 noteiktajam, sākot no 2013. gada, noteikumus
par KĪ un TAM kredītvienību izmantošanu pārskatīs. 3.4. Savienības
valstu plāni par Kioto mehānismu izmantošanu Desmit ES-15 dalībvalstis, kā
arī Slovēnija, ir nolēmušas iegādāties un izmantot
Kioto mehānismu starptautiskās kredītvienības Kioto
mērķu sasniegšanai. Kopā šīs ES-15 dalībvalstis
iecerējušas iegādāties 76 milj. t CO2
ekvivalenta gadā, lai izpildītu Kioto protokola pirmā
saistību perioda saistības. Tas būtu aptuveni 1,8 procentpunkti
no ES-15 Kioto mērķa, proti, emisiju samazinājuma par 8 %
(skatīt Komisijas dienestu darba dokumenta 12. tabulu). Šīs 10 dalībvalstis kopā
ir nolēmušas ieguldīt apmēram EUR 3,0 miljardus, lai
iegūtu emisiju vienības, izmantojot KĪ, TAM vai AAU
tirdzniecību. Vislielāko budžetu ir atvēlējusi Austrija,
Nīderlande, Spānija, Īrija un Beļģija (attiecīgi
EUR 611 miljonus, 500 miljonus, 382 miljonus, 290 miljonus un 276
miljonus) piecu gadu saistību periodam. Slovēnija šim
mērķim ir paredzējusi EUR 80 miljonus lielu budžetu.
Tomēr, ņemot vērā nesenās lejupslīdes ietekmi uz
SEG emisijām, iespējams, ka dalībvalstīm nebūs
nepieciešami tik daudzas starptautiskas kredītvienības, kā
sākotnēji plānots. Līdz šim šķiet, ka šo hipotēzi
pierāda fakts, ka uz dalībvalstu kontiem reģistros faktiski
pārskaitīto kredītvienību daudzums ir tikai aptuveni
32 milj. t CO2 ekvivalenta. Attiecībā uz dalībvalstu
pārdotajām noteiktā daudzuma vienībām (AAU)
saskaņā ar reģistru datiem līdz šim ir
pārskaitītas apmēram 68 milj. t CO2 ekvivalenta, bet
daži daudzumi, par kuriem noslēgti līgumi, iespējams, vēl
nav piegādāti. Bulgārija, Čehija, Igaunija, Latvija,
Lietuva, Slovākija un Ungārija sniedza informāciju, ka
plāno vēl pārdot AAU. Viena dalībvalsts
(Apvienotā Karaliste) ir pieņēmusi tiesību aktu, kas
paredz, ka tā norakstīs visas AAU, kas paliks pāri
pēc Kioto mērķa un Apvienotās Karalistes
vienpusējā “oglekļa budžeta” sasniegšanas pēc
1. saistību perioda. 3.5. Oglekļa
piesaistītājsistēmu plānotā izmantošana Papildus
rīcībpolitikām un pasākumiem, kas vērsti uz
dažādiem SEG emisiju avotiem, dalībvalstis var izmantot oglekļa
piesaistītājsistēmas. Līdz šim sniegtā
informācija liecina, ka ES-15 valstīs kopējais tīrās
piesaistes apjoms saistību periodā no apmežošanas vai mežu
atjaunošanas darbībām saskaņā ar Kioto protokola 3. panta
3. punktu būs apmēram 14,8 milj. t CO2
gadā. Turklāt tiek prognozēts, ka 3. panta 4. punktā
paredzētās darbības palīdzēs saistību
periodā ES-15 valstīs samazināt emisiju apjomu vēl par
30,6 milj. t CO2 gadā. Ņemot vērā ES-12
valstu sasniegto samazinājumu, šos pasākumu devums būs
25,8 milj. t un 38,4 milj. t CO2 gadā
(sīkāku informāciju skatīt Komisijas dienestu darba
dokumenta 13. tabulā). Paredzams, ka kopā visas darbības
saskaņā ar 3. panta 3. un 4. punktu saistību periodā
ES-15 dalībvalstīs samazinās emisijas par 57,9 milj. t CO2
gadā. Tas atbilst nedaudz vairāk kā 1 procentpunktam no
ES-15 dalībvalstu samazināšanas saistībām, kuras 1.
saistību periodā ir 8 %, salīdzinot ar emisijām bāzes
gadā. 4. 2020.
gadam noteiktā mērķa sasniegšana 4.1. Savienības
SEG emisiju samazināšanas mērķis līdz 2020. gadam Klimata un
enerģētikas tiesību aktu kopumā ES-27 valstīm tika
noteikts mērķis līdz 2020. gadam samazināt SEG
emisijas par 20 % salīdzinājumā ar 1990. gadu, kas
atbilst samazinājumam par 14 % salīdzinājumā ar 2005. gadu.
Šīs saistības tiks sadalītas starp ES ETS nozarēm un
pārējām nozarēm saskaņā ar šādu principu: (a)
līdz 2020. gadam samazinājums par 21 % ES
ETS nozarēs salīdzinājumā ar 2005. gadu; (b)
līdz 2020. gadam nozarēs, kuras nav ES
ETS nozares, samazinājums par apmēram 10 %
salīdzinājumā ar 2005. gadu. Šie
siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķi tika
iekļauti stratēģijā "Eiropa 2020" –
stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai
izaugsmei. 4.2. Rīcībpolitikas,
kas sekmē mērķu sasniegšanu Laikposmam no 2013. līdz 2020. gadam noteiktie emisiju
ierobežojumi ir noteikti Lēmumā par kopīgiem centieniem (LKC) un
pārskatītajā ETS direktīvā. ES ETS ir uz tirgu
balstīts mehānisms, kas aptver vairāk nekā 12 000
iekārtu. LKC uzliek dalībvalstīm par pienākumu laikā
no 2013. līdz 2020. gadam lineāri ierobežot SEG emisijas, nosakot
saistošus ikgadējus mērķus, kas nodrošinās pakāpenisku
virzību uz saskaņotajiem 2020. gada mērķiem. LKC
regulē SEG emisijas visās nozarēs, izņemot aviācijas
nozari un tādas iekārtas, uz kurām attiecas ES ETS, LULUCF
un starptautiskos jūras pārvadājumus. LKC nozarēs
dalībvalstīm sasniegt izvirzītos mērķus
palīdzēs Savienības mēroga politikas papildpasākumi,
piemēram, saistošie mērķi attiecībā uz atjaunojamo
energoresursu izmantošanu, energoefektivitātes pasākumi, emisiju
standarti jauniem vieglajiem kravas transportlīdzekļiem, oglekļa
dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas direktīva, fluorēto
gāzu regula un degvielas kvalitātes direktīva. Zināma
nozīme šajā jautājumā būtu arī Komisijas un
dalībvalstu centieniem veicināt SEG emisiju samazinošo
inovatīvo tehnoloģiju demonstrējumus un ieviešanu, kas
paredzētas, piemēram, Eiropas Energotehnoloģiju
stratēģiskajā plānā (SET plānā) un NER300
lēmumā. Saskaņā ar LKC dalībvalstis būs atbildīgas par
šīs Savienības mēroga politikas un pasākumu īstenošanu
šajās nozarēs, un, ja nepieciešams, par papildu valsts politikas un
pasākumu noteikšanu attiecīgās valsts emisiju
samazināšanai. Dalībvalstu darbības pārraudzībai tiks
ieviesta stabila ziņošanas un atbilstības sistēma, kas
palīdzēs tām veikt visus nepieciešamos korektīvos
pasākumus, ja tām neizdotos sasniegt savus mērķus. 4.3. Prognozes
saistībā ar mērķa sasniegšanu Neraugoties uz pozitīvajām
tendencēm Kioto protokola saistību izpildē, par kurām
liecina prognozes 2008.-2012. gadam, lai sasniegtu Savienības
2020. gada mērķus, ir nepieciešami papildu pasākumi un
politika. Mērķus palīdzēs sasniegt
arī dažādās iespējas, kas paredzētas LKC un pārskatītajā
ETS direktīvā, piemēram, starptautisku kredītvienību
izmantošana. 6. diagrammā redzamas pirmās aplēses par
starpību starp prognozētajām SEG emisijām no ETS
neietilpstošām nozarēm līdz 2020. gadam un 2020. gada
mērķi. Saskaņā ar šīm
provizoriskajām prognozēm dalībvalstīm joprojām
būs jāpieliek daudz pūļu, lai tās sasniegtu savus
2020. gada mērķus, kas noteikti ETS neiekļautajām
nozarēm. Sagaidāms, ka tikai 13 dalībvalstis spēs
izpildīt šīs saistības, izmantojot spēkā esošo
politiku un pasākumus. Vēl 8 dalībvalstis varētu sasniegt
savus mērķus ar plānoto papildu politiku un pasākumiem.
Visticamāk, ka savas saistības pat ar papildu pasākumiem,
kādi patlaban paredzēti, nespēs izpildīt 6 dalībvalstis.
Tomēr attiecībā uz ES-27 valstīm aplēses rāda, ka
kopīgais mērķis ETS neietilpstošajām nozarēm tiks
sasniegts. Šajā analīzē vēl nav ņemta vērā
tās elastības izmantošana, kas paredzēta LKC, piemēram,
starptautisku kredītvienību izmantošana. Lai sagatavotu ceļu netraucētai
2020. gada mērķa sasniegšanai, dalībvalstīm
obligāti ne vien jānodrošina savlaicīga esošās emisiju
samazināšanas politikas un pasākumu īstenošana, bet arī
jāpaātrina papildu politikas un pasākumu izstrāde un
pilnīga īstenošana, kā arī jāapsver citas
iespējas, tostarp starptautisko kredītvienību izmantošana.
Sīkākus ieteikumus valstīm Padome sniedza 2012. gada
jūlijā 2012. gada Eiropas pusgada laikā. 6. diagramma.
Prognozētā starpība starp
faktiskajām emisijām un 2020. gadam noteikto mērķi
nozarēs, kas nav ETS nozares. Negatīvās un pozitīvās vērtības
norāda, par cik procentiem attiecīgi ir pārsniegts vai nav
sasniegts 2005. gada emisiju līmenis. Piezīme. 1) Šajā aprēķinā
izmantotie dati ir ņemti no dalībvalstu prognozēm 2020. gadam
par ETS neietilpstošo nozaru emisijām, vajadzības gadījumā
papildinot trūkstošos datus un veicot korekcijas3, kā
arī izmantoti dalībvalstīm aplēstie 2020. gada
mērķi attiecībā uz ETS neietilpstošām nozarēm
(vēl tiks ieviestas dažas izmaiņas). Vairākas
dalībvalstis (CZ, EE, FI, LT, NL, PL) nav sagatavojušas īpašas valsts
prognozes par ETS neietilpstošajām nozarēm, tādēļ bija
jāaplēš šo emisiju īpatsvars. 2) Šajā diagrammā
sniegtais novērtējums metodoloģijas un pieņēmumu dēļ
ir uzskatāms par informatīvu. Atsevišķi dati, piemēram,
Grieķijas un Lietuvas prognoze, ievērojami atšķiras no
prognozēm pētījumā “Enerģētikas tendences
2030. gadam – 2009. gada redakcija” (Eiropas Savienības un
Enerģētikas ģenerāldirektorāta publikācija
sadarbībā ar Klimata politikas ģenerāldirektorātu un
Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorātu , ISBN
978-92-79-16191-9). Avots. EVA, Eiropas Komisija. 5. Pielāgošanās
klimata pārmaiņām Samazinot emisijas tuvākajās
desmitgadēs, joprojām iespējams izvairīties no
bīstamām liela mēroga klimata pārmaiņām.
Tomēr pat tad, ja vidējais globālās temperatūras
pieaugums pasaulē saglabāsies mazāks par 2°C gadā, Eiropas
iedzīvotājus un uzņēmumus skars neizbēgamo klimata
pārmaiņu negatīvās sekas, un tādēļ tiem ir
jārod iespējas izmaksu ziņā efektīvai
adaptācijai. Eiropas Komisija 2009. gada
aprīlī pieņēma Balto grāmatu par
adaptāciju klimata pārmaiņām, kurā
izklāstīts Savienības politikas satvars pasākumiem, lai
uzlabotu Eiropas noturību pret klimata pārmaiņu ietekmi.
Baltajā grāmatā iekļautie 33 pasākumi patlaban ir
nonākuši līdz īstenošanas pēdējiem posmiem (sk.
15. tabulu Komisijas dienestu darba dokumentā). 2012. gada martā informācijas
koplietošanas nolūkā tika sekmīgi aizsākta Eiropas
pielāgošanās platforma klimata pārmaiņām – Climate-ADAPT
(http://climate-adapt.eea.europa.eu). Šī tīmekļa vietne ik
dienas tiek apmeklēta gandrīz 1000 reižu. Climate-ADAPT veicina
labāku izpratni par situāciju pētniecībā par
adaptāciju un adaptācijas politikas pasākumiem, projektiem,
programmām un sistēmām. Ir darīta pieejama adaptācijas
gadījumu izpēte un labā prakse, kā arī notiek valstu
un starptautisku pasākumu kartēšana. Tiek gatavota Eiropas Savienības
adaptācijas stratēģija, un to ir paredzēts pieņemt
2013. gada pavasarī. ES adaptācijas stratēģijas
vispārējais mērķis ir konstatēt, kādi
pasākumi jāveic ES līmenī, lai palīdzētu
padarīt Eiropu noturīgu pret klimata pārmaiņām, un
kā to īstenot ar iespējami zemākām izmaksām. Tas
nozīmē ES gatavības un spēju uzlabošanu
reaģēšanai uz klimata pārmaiņu ietekmi, galveno
uzmanību pievēršot pārrobežu jautājumiem un nozarēm,
kas ir cieši integrētas ES līmenī, izmantojot kopējas rīcībpolitikas. 6. Situācija
Savienības kandidātvalstīs Horvātijas SEG emisijas
laikposmā no 1990. gada17 līdz 2010. gadam
samazinājās par 9 %; salīdzinot ar 2009. gadu, tās
samazinājās par 2 %. Savukārt saskaņā ar
5. valsts paziņojumā iekļautajām SEG prognozēm
Horvātijai radīsies grūtības sasniegt Kioto mērķi,
īstenojot tikai pašreizējās rīcībpolitikas un
pasākumus. Islandes SEG emisijas
laikposmā no 1990. līdz 2010. gadam palielinājās par
30 %, bet 2010. gadā tās bija par 3,4 % mazākas
nekā 2009. gadā. Ņemot vērā lēmumu 14/CP.7, un
saskaņā ar 5. valsts paziņojumā iekļautajām
SEG prognozēm Islande izpildīs savu Kioto mērķi. Turcijas SEG emisijas
laikposmā no 1990. līdz 2010. gadam palielinājās
par 115 %, bet laikposmā no 2009. līdz 2010. gadam – par
8,7 %. Lai gan Turcija ir I pielikuma dalībvalsts, tā
savā 1. saistību periodā nav uzņēmusies SEG
ierobežošanas saistības saskaņā ar Kioto protokolu. Aktualizēti uzskaites dati par bijušās
Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas SEG emisijām nav
pieejami. Laikposmā no 1990. līdz 2005. gadam kopējās SEG
emisijas samazinājās par aptuveni 19 %. Sīkāku informāciju par SEG
emisijām Savienības kandidātvalstīs sk. Komisijas
dienestu darba dokumenta 2. iedaļā.