EUR-Lex El acceso al Derecho de la Unión Europea
Este documento es un extracto de la web EUR-Lex
Documento 32008F0978
Council Framework Decision 2008/978/JHA of 18 December 2008 on the European evidence warrant for the purpose of obtaining objects, documents and data for use in proceedings in criminal matters
Padomes Pamatlēmums 2008/978/TI ( 2008. gada 18. decembris ) par Eiropas pierādījumu iegūšanas rīkojumu nolūkā iegūt priekšmetus, dokumentus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās
Padomes Pamatlēmums 2008/978/TI ( 2008. gada 18. decembris ) par Eiropas pierādījumu iegūšanas rīkojumu nolūkā iegūt priekšmetus, dokumentus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās
OV L 350, 30.12.2008, p. 72/92
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV) Šis dokuments ir publicēts īpašajā(-os) izdevumā(–os)
(HR)
Ya no está vigente, Fecha de fin de validez: 21/02/2016; Atcelts ar 32016R0095
Relación | Acto | Comentario | Subdivisión de que se trata | De | a |
---|---|---|---|---|---|
52003PC0688 |
Relación | Acto | Comentario | Subdivisión de que se trata | De | a |
---|---|---|---|---|---|
derogado por | 32016R0095 | 22/02/2016 |
30.12.2008 |
LV |
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis |
L 350/72 |
PADOMES PAMATLĒMUMS 2008/978/TI
(2008. gada 18. decembris)
par Eiropas pierādījumu iegūšanas rīkojumu nolūkā iegūt priekšmetus, dokumentus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Eiropas Savienības dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 31. pantu un 34. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
tā kā:
(1) |
Eiropas Savienības mērķis ir saglabāt un attīstīt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Saskaņā ar 1999. gada 15. un 16. oktobra Eiropadomes Tamperes sanāksmes secinājumiem, un jo īpaši to 33. punktu, savstarpējas atzīšanas principam Savienībā būtu jākļūst par tiesu iestāžu sadarbības stūrakmeni gan civillietās, gan krimināllietās. |
(2) |
Padome 2000. gada 29. novembrī saskaņā ar Tamperes secinājumiem pieņēma pasākumu programmu, kuras mērķis ir īstenot principu par savstarpēju atzīšanu krimināllietās (2). Šis pamatlēmums ir vajadzīgs, lai pabeigtu minētās programmas 5. un 6. pasākumu par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz rīkojumiem, lai iegūtu pierādījumus. |
(3) |
Eiropadomes 2004. gada 4. un 5. novembra secinājumos ietvertās Hāgas Programmas (3) 3.3.1. punktā uzsvērts, cik svarīgi ir pabeigt visaptverošo pasākumu programmu, lai īstenotu principu par savstarpēju atzīšanu krimināllietās, un kā prioritāte norādīta Eiropas pierādījumu iegūšanas rīkojuma (EEW) ieviešana. |
(4) |
Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (4) bija pirmais konkrētais pasākums, ar ko krimināltiesību jomā īstenoja savstarpējas atzīšanas principu. |
(5) |
Padomes Pamatlēmums 2003/577/TI (2003. gada 22. jūlijs) par to, kā Eiropas Savienībā izpilda īpašuma vai pierādījumu iesaldēšanas rīkojumus (5), attiecas uz vajadzību tūlīt savstarpēji atzīt rīkojumus, lai novērstu pierādījumu iznīcināšanu, pārveidošanu, pārvadāšanu, nodošanu vai apglabāšanu. Tomēr tas attiecas tikai uz daļu no tiesu iestāžu sadarbības jomas krimināllietās, kas saistīta ar pierādījumiem, un uz turpmāko pierādījumu nodošanu attiecas savstarpējās palīdzības procedūras. |
(6) |
Tādēļ arī turpmāk jāuzlabo tiesu iestāžu sadarbība, piemērojot savstarpējās atzīšanas principu tiesas lēmumam – t. i., EEW – lai iegūtu priekšmetus, dokumentus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās. |
(7) |
EEW var izmantot, lai iegūtu priekšmetus, dokumentus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās, attiecībā uz kurām to var izdot. Tas var, piemēram, ietvert priekšmetus, dokumentus un datus, ko iegūst no trešās personas; telpu, tostarp aizdomās turētā privātu telpu kratīšanas rezultātā; agrākus datus par pakalpojumu, tostarp finanšu darījumu izmantošanu; agrākus paziņojumu, interviju un tiesas sēžu ierakstus; un citus ierakstus, tostarp īpašu izmeklēšanas metožu rezultātus. |
(8) |
Savstarpējās atzīšanas princips ir balstīts uz lielu uzticību starp dalībvalstīm. Lai palielinātu šo uzticību, šajā pamatlēmumā sniedz būtiskas aizsardzības mehānismus, lai sargātu pamattiesības. Tādējādi tikai tiesnešiem, tiesām, izmeklēšanas tiesnešiem, prokuroriem un dažām citām tiesu iestādēm, ko nosaka dalībvalstis saskaņā ar šo pamatlēmumu, būtu jāizdod EEW. |
(9) |
Šis pamatlēmums ir pieņemts saskaņā ar Līguma 31. pantu un tādēļ attiecas uz tiesu iestāžu sadarbību saistībā ar minēto noteikumu ar mērķi palīdzēt vākt pierādījumus tiesvedībai, kā noteikts šā pamatlēmuma 5. pantā. Lai arī citām iestādēm bez tiesnešiem, tiesām, izmeklēšanas tiesnešiem un prokuroriem var būt loma šādu pierādījumu vākšanā saskaņā ar 2. panta c) apakšpunkta ii) punktu, šis pamatlēmums neattiecas uz policiju, muitu, robežsardzi un administratīvo sadarbību, ko reglamentē ar citiem Līguma noteikumiem. |
(10) |
Termina “kratīšanas vai aresta uzlikšana mantai” definīciju nevajadzētu izmantot nevienā citā instrumentā, ko piemēro starp dalībvalstīm, jo īpaši 1959. gada 20. aprīļa Eiropas Padomes Konvencijā par savstarpēju palīdzību krimināllietās, un to papildinošos instrumentos. |
(11) |
EEW būtu jāizdod tikai tādā gadījumā, ja priekšmetu, dokumentu vai datu iegūšana ir vajadzīga un proporcionāla kriminālprocesa vai citu attiecīgu procesu mērķiem. Turklāt EEW būtu jāizdod tikai tādā gadījumā, ja attiecīgo priekšmetu, dokumentus vai datus varētu iegūt saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem salīdzināmā lietā. Izdevējiestādei vajadzētu būt atbildīgai par to, lai nodrošinātu atbilstību šiem nosacījumiem. Neatzīšanas vai nepildīšanas pamatojumiem tādējādi nebūtu jāattiecas uz šiem gadījumiem. |
(12) |
Izpildītājiestādei priekšmetu, dokumentu vai datu iegūšanai būtu jāizmanto visnetraucējošāko veidu. |
(13) |
Izpildītājiestādei būtu jāpilda EEW attiecībā uz elektroniskiem datiem, kas neatrodas izpildes valstī, tikai tiktāl, ciktāl tas iespējams saskaņā ar tās tiesību aktiem. |
(14) |
Ja tas ir paredzēts izdevējvalsts tiesību aktos, transponējot 12. pantu, vajadzētu būt iespējai, ka izdevējiestāde lūdz izpildītājiestādi ievērot īpašas formalitātes un procedūras attiecībā uz juridiskiem un administratīviem procesiem, kas varētu palīdzēt, darot meklētos pierādījumus pieejamus izdevējvalstī, piemēram, dokumenta oficiāla apzīmogošana, izdevējvalsts pārstāvja klātesamība vai laiku un datumu pierakstīšana, lai veidotu pierādījumu ķēdi. Šādām formalitātēm un procedūrām nevajadzētu ietvert piespiedu pasākumus. |
(15) |
EEW iespējami lielā mērā un, neskarot valsts tiesību aktu pamata garantijas, būtu jāizpilda saskaņā ar izdevējvalsts skaidri norādītām formalitātēm un procedūrām. |
(16) |
Lai nodrošinātu to, ka tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās ir efektīva, būtu jāierobežo iespēja attiekties atzīt vai izpildīt EEW, kā arī jāierobežo tā izpildes atlikšanas iemesli. Jo īpaši attiecībā uz konkrētu noziedzīgu nodarījumu kategorijām nevajadzētu būt iespējai atteikt EEW izpildi, pamatojoties uz to, ka rīkojums attiecas uz darbību, ko neatzīst par noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem (dubultā sodāmība). |
(17) |
Vajadzētu būt iespējai atteikt EEW gadījumos, kad tā atzīšana vai izpilde izpildes valstī ietvertu imunitātes vai privilēģijas pārkāpšanu šajā valstī. Nav kopējas definīcijas, kas ir imunitāte vai privilēģija Eiropas Savienībā, un tādēļ šo terminu precīza definēšana ir atstāta valstu tiesību aktu ziņā, un tādējādi šajā definīcijā varētu būt ietverta aizsardzība, ko piemēro medicīniskām un juridiskām profesijām, bet to nevajadzētu interpretēt veidā, kas būtu pretrunā pienākumam atcelt konkrētus atteikuma pamatojumus, kuri paredzēti Padomes Akta (2001. gada 16. oktobris), ar ko atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 34. pantam izstrādā protokolu Konvencijai par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās (6), 7. pantā. |
(18) |
Būtu jāpastāv iespējai atteikties atzīt vai izpildīt EEW, ja tā izpilde kaitētu būtiskām valsts drošības interesēm, apdraudētu informācijas avotus vai paredzētu izmantot tādu klasificētu informāciju, kas ir saistīta ar konkrētām izlūkošanas darbībām. Tomēr ir pieļaujams, ka tādus neatzīšanas vai neizpildīšanas pamatojumus varētu izmantot tikai tad un tikai tiktāl, ciktāl priekšmetus, dokumentus vai datus minēto iemeslu dēļ neizmanto kā lietiskus pierādījumus kādā līdzīgā iekšzemes lietā. |
(19) |
Īpašie noteikumi 13. panta 3. punktā saistībā ar 13. panta 1. punkta f) apakšpunkta i) punktu neskar to, kā un kādā mērā īsteno citus 13. panta 1. punktā minētos atteikuma pamatojumus. |
(20) |
Ir vajadzīgi termiņi, lai nodrošinātu ātru, efektīvu un sistemātisku sadarbību, kas ļautu iegūt priekšmetus, dokumentus un datus izmantošanai tiesvedībā krimināllietās Eiropas Savienībā. |
(21) |
Katra dalībvalsts var piemērot savos tiesību aktos paredzētos tiesiskās aizsardzības līdzekļus, apstrīdot būtiskus iemeslus, kas ir pamatā pierādījumu iegūšanai, tostarp, vai lēmums ir vajadzīgs un samērīgs, kaut arī tādi līdzekļi dažādās dalībvalstīs var būt dažādi, un tos var piemērot dažādās tiesvedības stadijās. |
(22) |
Ir nepieciešams izveidot mehānismu, lai novērtētu pamatlēmuma efektivitāti. |
(23) |
Ņemot vērā to, ka šā pamatlēmuma mērķi, proti, aizvietot savstarpējas palīdzības sistēmu, lai iegūtu priekšmetus, dokumentus vai datus, nevar pietiekami labi sasniegt, atsevišķām dalībvalstīm darbojoties vienpusēji, un to, ka šo mērķi tā mēroga un iedarbības dēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī, Padome var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 2. pantā un Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar pēdējā no minētajiem pantiem noteikto proporcionalitātes principu šajā pamatlēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai. |
(24) |
Personas datus, ko apstrādā saistībā ar šā pamatlēmuma īstenošanu, aizsargās saskaņā ar attiecīgiem instrumentiem, tostarp ar 1981. gada 28. janvāra Eiropas Padomes Konvencijas par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi principiem, kā arī papildus aizsargās ar šo pamatlēmumu saskaņā ar 2000. gada 29. maija Konvencijas par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpējo palīdzību krimināllietās 23. pantu (7). |
(25) |
EEW būtu jāpastāv līdzās jau esošām savstarpējas palīdzības procedūrām, bet šāda līdzāspastāvēšana būtu jāuzskata par pagaidu kārtību tikmēr, kamēr saskaņā ar Hāgas programmu arī uz tiem pierādījumu vākšanas veidiem, kas neietilpst šā pamatlēmuma darbības jomā, attiecas savstarpējas atzīšanas instruments, kura pieņemšana nodrošinātu pilnīgu savstarpējas atzīšanas režīmu, ar ko aizstātu savstarpējas atzīšanas procedūras. |
(26) |
Dalībvalstīm ir ieteikts gan pašu, gan arī Eiropas Savienības interesēs izstrādāt tabulas, kas pēc iespējas labāk atspoguļotu sakarību starp šā pamatlēmuma noteikumiem un valsts īstenošanas pasākumiem, kā arī darīt tās zināmas Komisijai kopā ar to valsts tiesību aktu tekstu, ar kuriem īsteno šo pamatlēmumu. |
(27) |
Šajā pamatlēmumā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā un atspoguļoti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši tās VI nodaļā. Neko šajā pamatlēmumā nevar interpretēt kā aizliegumu atteikt EEW izpildi, ja, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, ir iemesls domāt, ka EEW ir izsniegts, lai veiktu personas vajāšanu vai sodīšanu tās dzimuma, rases vai nacionālās izcelsmes, reliģijas, seksuālās orientācijas, valstiskās piederības, valodas vai politisko uzskatu dēļ, vai ka šīs personas stāvokli varētu pasliktināt kāda minētā iemesla dēļ. |
(28) |
Šis pamatlēmums nevienai dalībvalstij neliedz piemērot tās konstitucionālos noteikumus attiecībā uz taisnīgu tiesu, biedrošanās brīvību, preses brīvību un vārda brīvību citos plašsaziņas līdzekļos. |
(29) |
Šis pamatlēmums neskar to dalībvalstu pienākumu izpildi, kas attiecas uz likumības un kārtības uzturēšanu un iekšējās drošības sargāšanu saskaņā ar Līguma 33. pantu, |
IR PIEŅĒMUSI ŠO PAMATLĒMUMU.
I SADAĻA
EIROPAS PIERĀDĪJUMU IEGŪŠANAS RĪKOJUMS (EEW)
1. pants
EEW definīcija un pienākums to izpildīt
1. EEW ir kompetentas dalībvalsts iestādes izdots lēmums ar tiesas lēmuma spēku, lai iegūtu priekšmetus, dokumentus un datus no citas dalībvalsts, lai tos izmantotu 5. pantā minētajā tiesvedībā.
2. Dalībvalstis izpilda ikvienu EEW, pamatojoties uz savstarpējas atzīšanas principu un saskaņā ar šo pamatlēmumu.
3. Šis pamatlēmums nemaina pienākumu ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus, kas noteikti Līguma 6. pantā, un tas neskar nekādas tiesu iestāžu saistības šajā sakarā.
2. pants
Definīcijas
Šajā pamatlēmumā:
a) |
“izdevējvalsts” ir dalībvalsts, kas izdevusi EEW; |
b) |
“izpildes valsts” ir dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas priekšmeti, dokumenti vai dati, vai – ja dati ir elektroniskā formā – dati, kas ir tieši pieejami saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem; |
c) |
“izdevējiestāde” ir:
|
d) |
“izpildītājiestāde” ir iestāde, kas saskaņā ar attiecīgas valsts tiesību aktiem, ar ko īsteno šo pamatlēmumu, ir kompetenta atzīt vai izpildīt EEW saskaņā ar šo pamatlēmumu; |
e) |
“kratīšana vai aresta uzlikšana mantai” ir jebkādi kriminālprocesa pasākumi, kuru dēļ juridiskai vai fiziskai personai likumīgā piespiedu kārtā ir jānodrošina priekšmeti, dokumenti vai dati, vai jāpiedalās to nodrošināšanā, un, ja attiecīgā persona neveic minētos pasākumus, tos var izpildīt bez šīs personas piekrišanas vai arī šo personu var sodīt. |
3. pants
Kompetentu iestāžu norādīšana
1. Katra dalībvalsts – būdama vai nu izdevējvalsts, vai izpildes valsts – informē Padomes Ģenerālsekretariātu par to, kura iestāde vai iestādes saskaņā ar tās tiesību aktiem ir kompetentas, ievērojot 2. panta c) un d) punktu.
2. Dalībvalsts, kas vēlas izmantot iespēju izraudzīties centralizētu iestādi vai iestādes saskaņā ar 8. panta 2) punktu, Padomes Ģenerālsekretariātam dara zināmu informāciju par izraudzīto centralizēto iestādi vai iestādēm. Tādas norādes uzliek saistības visām izdevējvalsts iestādēm.
3. Padomes Ģenerālsekretariāts saņemto informāciju dara pieejamu visām dalībvalstīm un Komisijai.
4. pants
EEW darbības joma
1. Neskarot šā panta 2. punktu, EEW var izdot saskaņā ar 7. pantā minētajiem nosacījumiem, lai izpildes valstī iegūtu priekšmetus, dokumentus vai datus, kas izdevējvalstī ir vajadzīgi 5. pantā minētajai tiesvedībai. EEW attiecas uz tajā minētajiem priekšmetiem, dokumentiem un datiem.
2. EEW neizdod, lai izpildītājiestādei liktu:
a) |
veikt intervijas, pieņemt liecības vai sākt aizdomās turēto, liecinieku, ekspertu vai kādu citu personu citādu nopratināšanu; |
b) |
veikt personas ķermeņa apskati vai iegūt ķermeņa audu materiālus, vai biometriskus datus, arī DNS paraugus vai pirkstu nospiedumus, tieši no kādas personas ķermeņa; |
c) |
iegūt informāciju reālā laikā, piemēram, pārtverot sakarus, slepeni novērojot vai pārraugot banku kontus; |
d) |
veikt esošu priekšmetu, dokumentu un datu analīzi; un |
e) |
iegūt saziņas datus, ko glabā publiski pieejamu elektroniskas saziņas pakalpojumu sniedzēji vai kas glabājas kādā publiskas saziņas tīklā. |
3. Apmaiņu ar sodāmības reģistros iegūto informāciju par kriminālsodiem veic saskaņā ar Padomes Lēmumu 2005/876/TI (2005. gada 21. novembris) par tādas informācijas apmaiņu, ko iegūst no sodāmības reģistra (8) un citiem attiecīgiem instrumentiem.
4. EEW var izdot, lai iegūtu priekšmetus, dokumentus vai datus, uz ko attiecas 2. punkts, ja priekšmeti, dokumenti vai dati jau ir izpildītājiestādes rīcībā, pirms izdod EEW.
5. Neskarot 1. punktu – ja izdevējiestāde to paredz – EEW attiecas arī uz visiem citiem priekšmetiem, dokumentiem vai datiem, ko izpildītājiestāde atklāj, izpildot EEW, un bez papildu izmeklēšanas atzīst par svarīgu tiesvedībai, kā sakarā ir izdots EEW.
6. Neskarot 2. punktu, EEW – ja to lūdz izdevējiestāde – var paredzēt arī pieņemt liecības no personām, kas ir klāt, izpildot EEW, un ir tieši saistītas ar EEW subjektu. Attiecīgos izpildes valsts noteikumus, ko piemēro šīs valsts iekšējās lietās, piemēro arī, pieņemot tādas liecības.
5. pants
Tiesvedības tipi, kam var izdot EEW
EEW var izdot:
a) |
sakarā ar tiesvedību krimināllietās, ko saistībā ar kādu noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem veic kāda tiesu iestāde vai kas ir ierosināta kādā tiesu iestādē; un |
b) |
tiesvedībā, ko sāk administratīvas iestādes, ceļot prasību par rīcību, kas ir sodāma saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem tāpēc, ka ir pārkāptas tiesību normas, kā arī, ja lēmums var būt par iemeslu, lai sāktu tiesvedību tiesā, kam konkrēti ir jurisdikcija krimināllietās; |
c) |
tiesvedībā, ko sākušas tiesu iestādes par rīcību, kas ir sodāma saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem, jo ir pārkāptas tiesību normas, un ja lēmums var būt par iemeslu, lai sāktu papildu tiesvedību tiesā, kam konkrēti ir jurisdikcija krimināllietās; un |
d) |
saistībā ar a), b) un c) punktā minēto tiesvedību, kas attiecas uz noziedzīgiem nodarījumiem vai pārkāpumiem, par ko izdevējvalstī juridiskas personas var saukt pie atbildības vai sodīt. |
6. pants
EEW saturs un forma
1. Pielikuma veidlapā doto EEW izdevējiestāde aizpilda un paraksta, kā arī apstiprina, ka tā saturs ir pareizs.
2. EEW izdevējvalsts raksta vai tulko izpildes valsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām.
Šā pamatlēmuma pieņemšanas laikā vai vēlāk ikviena dalībvalsts deklarācijā, ko tā deponē Padomes Ģenerālsekretariātā, var paredzēt, ka tā pieņems EEW vai EEW tulkojumu vienā vai vairākās Savienības iestāžu oficiālajās valodās.
II SADAĻA
IZDEVĒJVALSTS PROCEDŪRAS UN DROŠĪBAS PASĀKUMI
7. pants
Nosacījumi EEW izdošanai
Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka EEW izdod vienīgi tad, ja izdevējiestāde atzīst, ka ir ievēroti šādi nosacījumi:
a) |
priekšmetu, dokumentu vai datu iegūšana ir vajadzīga 5. pantā minētajai tiesvedībai un ir samērojama ar to; |
b) |
priekšmetus, dokumentus vai datus saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem līdzīgos gadījumos var iegūt, ja tie bija pieejami izdevējvalsts teritorijā, kaut arī varētu izmantot citus procedūras pasākumus. |
Šos nosacījumus ikvienā gadījumā individuāli izvērtē tikai izdevējvalstī.
8. pants
EEW pārsūtīšana
1. EEW var pārsūtīt kompetentajai tās dalībvalsts iestādei, par ko kompetentajai izdevējvalsts iestādei ir pamatots iemesls uzskatīt, ka tajā atrodas attiecīgie priekšmeti, dokumenti vai dati vai – attiecībā uz elektroniskiem datiem – ka tie ir tieši pieejami saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem. Izdevējiestāde to uzreiz pārsūta izpildītājiestādei, un dara to jebkādiem līdzekļiem, kas ļauj iegūt rakstisku apliecinājumu, un tā, lai izpildes valsts varētu noteikt tā autentiskumu. Jebkādu citu oficiālu saziņu izdevējiestāde ar izpildītājiestādi veic tieši.
2. Ikviena dalībvalsts var izraudzīties kādu centralizētu iestādi vai, ja tās tiesību sistēma to paredz, vairākas centralizētas iestādes, kas palīdz kompetentajām iestādēm. Dalībvalsts, ja to prasa tās tiesu sistēmas organizācija, var šai centralizētajai iestādei (centralizētajām iestādēm) uzlikt atbildību par EEW administratīvu pārsūtīšanu un saņemšanu, kā arī par citu oficiālu saraksti, kas ir ar to saistīta.
3. Ja izdevējiestāde vēlas, pārsūtīšanai var izmantot drošo Eiropas Tiesiskās sadarbības tīkla tālsakaru sistēmu.
4. Ja izpildītājiestāde nav zināma, izdevējiestāde ievāc visas vajadzīgās uzziņas, tostarp izmantojot Eiropas Tiesiskās sadarbības tīkla kontaktpunktus, lai iegūtu informāciju no izpildes valsts.
5. Ja tās izpildes valsts iestādes, kas saņem EEW, kompetencē nav to atzīt un veikt izpildei vajadzīgos pasākumus, tā EEW ex officio pārsūta izpildītājiestādei un attiecīgi informē izdevējiestādi.
6. Visas grūtības, kas saistītas ar ikviena EEW izpildei vajadzīga dokumenta pārsūtīšanu vai autentiskumu, risina iesaistītā izdevējiestāde tiešā saziņā ar izpildītājiestādi vai, attiecīgos gadījumos, piedaloties centralizētajām dalībvalstu iestādēm.
9. pants
EEW, kas saistīts ar agrāku EEW vai iesaldēšanas rīkojumu
1. Ja izdevējiestāde izdod EEW, papildinot agrāk izdotu EEW vai turpinot iesaldēšanas rīkojumu, kas ir pārsūtīts saskaņā ar Pamatlēmumu 2003/577/TI par to, kā Eiropas Savienībā izpilda īpašuma vai pierādījumu iesaldēšanas rīkojumus, to norāda EEW saskaņā ar pielikumā doto veidlapu.
2. Ja saskaņā ar spēkā esošiem noteikumiem izdevējiestāde izpildes valstī piedalās EEW izpildē, tā, atrodoties attiecīgajā valstī, neskarot saskaņā ar 3. panta 2. punktu sniegtās deklarācijas, drīkst EEW, kas papildina iepriekšējo rīkojumu, sūtīt tieši kompetentajai izpildītājiestādei.
10. pants
Personas datu izmantošanas nosacījumi
1. Saskaņā ar šo pamatlēmumu iegūtus personas datus izdevējvalsts var izmantot šādos nolūkos:
a) |
tiesvedībā, kuras sakarā var izdot EEW; |
b) |
citā juridiskā un administratīvā tiesvedībā, kas ir tieši saistīta ar a) apakšpunktā minēto tiesvedību; |
c) |
lai novērstu tūlītējus un nopietnus draudus valsts drošībai. |
Nolūkiem, kas nav minēti a), b) un c) punktā, saskaņā ar šo pamatlēmumu iegūtus personas datus var izmantot tikai ar iepriekšēju izpildes valsts piekrišanu, ja vien izdevējvalsts nav saņēmusi datu subjekta piekrišanu.
2. Īpašos gadījumos izpildes valsts var prasīt, lai personas datu saņēmēja dalībvalsts informētu par datu izmantošanu.
3. Šo pantu nepiemēro personas datiem, ko dalībvalsts ir ieguvusi saskaņā ar šo pamatlēmumu un kas nāk no minētās dalībvalsts.
III SADAĻA
IZPILDES VALSTS PROCEDŪRAS UN DROŠĪBAS PASĀKUMI
11. pants
Atzīšana un izpilde
1. Izpildītājiestādes atzīst saskaņā ar 8. pantu pārsūtītus EEW, neprasot nekādas papildu formalitātes, un tūlīt veic to izpildei vajadzīgos pasākumus – tāpat kā tad, ja priekšmeti, dokumenti vai dati būtu jāiegūst kādai izpildes valsts iestādei, ja vien iestāde nepieņem lēmumu izmantot kādu 13. pantā paredzēto neatzīšanas vai nepildīšanas pamatojumu vai kādu 16. pantā paredzēto atlikšanas pamatojumu.
2. Izpildes valsts ir atbildīga par pasākumu izvēli, kas saskaņā ar tās tiesību aktiem nodrošinās EEW meklētos priekšmetus, dokumentus vai datus, kā arī par lēmumu, vai jālieto piespiedu pasākumi, lai sniegtu minēto palīdzību. Visus pasākumus, kas ar EEW ir atzīti par vajadzīgiem, veic atbilstīgi izpildes valstī piemērojamiem procedūras noteikumiem.
3. Katra dalībvalsts nodrošina:
i) |
ka jebkādi pasākumi, kas būtu pieejami līdzīgā iekšzemes lietā izpildes valstī, ir pieejami arī EEW izpildes nolūkā; un |
ii) |
ka pasākumus, tostarp kratīšanu vai aresta uzlikšanu mantai, var piemērot, izpildot EEW, ja tas ir saistīts ar kādu no 14. panta 2. punktā izklāstītajiem pārkāpumiem. |
4. Ja izdevējiestāde nav tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis vai prokuratūra un ja EEW nav apstiprinājusi neviena no minētajām izdevējvalsts iestādēm, izpildītājiestāde konkrētā lietā var pieņemt lēmumu, ka, lai izpildītu EEW, nevar veikt kratīšanu vai uzlikt arestu mantai. Pirms tāda lēmuma pieņemšanas izpildītājiestāde konsultējas ar kompetentu izdevējvalsts iestādi.
5. Šā pamatlēmuma pieņemšanas laikā dalībvalsts var nākt klajā ar deklarāciju vai vēlāku paziņojumu Padomes Ģenerālsekretariātam, prasot apstiprinājumu visos gadījumos, ja EEW izdevējiestāde nav tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis, vai prokuratūra, un tā izpildei vajadzīgie pasākumi atbilstīgi izpildes valsts tiesību aktiem līdzīgā gadījumā būtu izpildes valstī jāveic saskaņā ar tiesneša, tiesas, izmeklēšanas tiesneša, vai prokuratūras rīkojumu vai tiesneša, tiesas, izmeklēšanas tiesneša, vai prokuratūras pārraudzībā.
12. pants
Formalitātes, kas jāievēro izpildes valstij
Izpildītājiestāde ievēro formalitātes un procedūras, ko skaidri norādījusi izdevējiestāde, ja vien šajā pamatlēmumā nav paredzēts kas cits un ja minētās formalitātes un procedūras nav pretrunā izpildes valsts tiesību aktu pamatprincipiem. Šis pants nerada pienākumu veikt piespiedu pasākumus.
13. pants
Neatzīšanas vai neizpildes pamatojums
1. Izpildes valstī drīkst atteikt EEW atzīšanu vai izpildi:
a) |
ja tā izpilde būtu pretrunā ne bis in idem principam; |
b) |
ja 14. panta 3. punktā minētajos gadījumos EEW attiecas uz darbībām, ko saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem neatzītu par noziedzīgiem nodarījumiem; |
c) |
ja ar pasākumiem, ko izpildītājiestāde varētu piemērot saskaņā ar 11. panta 3. punktu, konkrētā gadījumā nevar izpildīt EEW; |
d) |
ja izpildes valsts tiesību aktos ir paredzēta tāda imunitāte vai privilēģijas, kas EEW izpildi padara neiespējamu; |
e) |
ja vienā no 11. panta 4. vai 5. punktā minētajiem gadījumiem EEW nav apstiprināts; |
f) |
ja EEW attiecas uz kriminālnoziegumiem:
|
g) |
ja tā izpilde konkrētā gadījumā kaitētu būtiskām valsts drošības interesēm, apdraudētu informācijas avotu, vai paredzētu izmantot tādu klasificētu informāciju, kas saistīta ar konkrētām izlūkošanas darbībām; vai |
h) |
ja pielikumā dotā veidlapa ir aizpildīta nepilnīgi vai klaji nepareizi, un tā nav aizpildīta vai izlabota izpildītājiestādes noliktā loģiskā termiņā. |
2. Izpildes valsts tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis vai prokuratūra pieņem lēmumu atteikt EEW izpildi vai atzīšanu saskaņā ar 1. punktu. Ja EEW izdevusi 2. panta c) punkta ii) apakšpunktā minētā tiesu iestāde, bet EEW nav apstiprinājis izpildes valsts tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis, vai prokuratūra, lēmumu var pieņemt arī jebkura cita kompetenta tiesu iestāde saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem, ja attiecīgās valsts tiesību akti to paredz.
3. Visus lēmumus saskaņā ar 1. punkta f) apakšpunkta i) punktu saistībā ar noziedzīgiem nodarījumiem, kas daļēji izdarīti izpildes valsts teritorijā vai vietā, kas ir līdzvērtīga tās teritorijai, pieņem 2. punktā minētās kompetentās iestādes, izņēmuma kārtā un izskatot katru gadījumu atsevišķi, ņemot vērā lietas īpašos apstākļus, un jo īpaši to, vai liela vai vērā ņemama attiecīgā nodarījuma daļa ir izdarīta izdevējvalstī, vai EEW ir saistīts ar nodarījumu, kas saskaņā ar izpildes valsti nav noziedzīgs nodarījums, un vai EEW izpilde prasītu kratīšanu vai aresta uzlikšanu mantai.
4. Ja kompetenta iestāde apsver iespēju izmantot 1. punkta f) apakšpunkta i) punktā minēto atteikuma pamatojumu, tā pirms lēmuma pieņemšanas konsultējas ar Eurojust.
Ja kompetentās iestādes viedoklis nesakrīt ar Eurojust atzinumu, dalībvalstis raugās, lai tā pamatotu savu lēmumu, kā arī lai tiktu informēta Padome.
5. Gadījumos, kas minēti 1. punkta a), g) un h) apakšpunktā, pirms kompetenta izpildes valsts iestāde nolemj daļēji vai pilnībā neatzīt vai neizpildīt kādu EEW, tā apspriežas ar kompetentu izdevējvalsts iestādi, izmantojot jebkurus piemērotus līdzekļus, un vajadzības gadījumā lūdz tai tūlīt darīt zināmu visu vajadzīgo informāciju.
14. pants
Dubultā sodāmība
1. EEW atzīšanai vai izpildei nepiemēro dubultās sodāmības pārbaudi, ja vien nav jāveic kratīšana vai jāuzliek arests mantai.
2. Ja, izpildot EEW, ir jāveic kratīšana vai jāuzliek arests mantai, par šādiem nodarījumiem nekādā gadījumā neprasa pārbaudīt dubulto sodāmību, ja izdevējvalsts tiesību aktos noteikts, ka par tiem izdevējvalstī var sodīt ar brīvības atņemšanu vai piemērot ar brīvības atņemšanu saistītu drošības līdzekli, kura maksimālais ilgums ir vismaz trīs gadi:
— |
dalība noziedzīgā organizācijā, |
— |
terorisms, |
— |
cilvēku tirdzniecība, |
— |
bērnu seksuāla izmantošana un bērnu pornogrāfija, |
— |
nelikumīga narkotisku un psihotropu vielu tirdzniecība, |
— |
nelikumīga ieroču, munīcijas un sprāgstvielu tirdzniecība, |
— |
korupcija, |
— |
krāpšana, tostarp krāpšana, kas apdraud Eiropas Kopienu finanšu intereses atbilstīgi 1995. gada 26. jūlija Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (9), |
— |
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācija, |
— |
naudas, arī euro viltošana, |
— |
datornoziegumi, |
— |
noziegumi pret vidi, tostarp nelikumīga apdraudētu dzīvnieku sugu, kā arī apdraudētu augu un koku šķirņu tirdzniecība, |
— |
palīdzība nelikumīgi ieceļot un uzturēties kādā valstī, |
— |
slepkavība, smagi miesas bojājumi, |
— |
nelikumīga cilvēku orgānu un audu tirdzniecība, |
— |
personu nolaupīšana, nelikumīga brīvības atņemšana un ķīlnieku sagrābšana, |
— |
rasisms un ksenofobija, |
— |
organizēta vai bruņota laupīšana, |
— |
nelikumīga kultūras priekšmetu, arī senlietu un mākslas darbu tirdzniecība, |
— |
krāpniecība, |
— |
rekets un izspiešana, |
— |
viltotu ražojumu izgatavošana un pirātisms, |
— |
administratīvu dokumentu viltošana un tirdzniecība, |
— |
maksāšanas līdzekļu viltošana, |
— |
nelikumīga hormonu un citu augšanas veicinātāju tirdzniecība, |
— |
nelikumīga kodolmateriālu vai radioaktīvu materiālu tirdzniecība, |
— |
zagtu transportlīdzekļu tirdzniecība, |
— |
izvarošana, |
— |
dedzināšana, |
— |
noziegumi, kas ir Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijā, |
— |
lidaparātu vai kuģu nolaupīšana, |
— |
sabotāža. |
3. Ja EEW neattiecas ne uz vienu no 2. punktā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem un tā izpilde prasītu kratīšanu vai uzlikt arestu mantai, uz EEW atzīšanu vai izpildi var attiecināt nosacījumu par dubulto sodāmību.
Attiecībā uz nodarījumiem saistībā ar nodokļiem vai nodevām, muitu un valūtas maiņu – pret atzīšanu vai izpildi nevar vērsties, pamatojoties uz to, ka ar izpildes valsts tiesību aktiem netiek uzlikti tādi paši nodokļi vai nodevas, vai arī tie nesatur tādu pašu nodokļu, nodevu, muitas un valūtas maiņas regulējumu kā izdevējvalsts tiesību akti.
4. Padome 3. punktā paredzēto noteikumu par dubulto sodāmību turpmāk izskatīs līdz 2014. gada 19. janvārim, ņemot vērā visu Padomei pārsūtīto informāciju.
5. Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu saskaņā ar Līguma 39. panta 1. punktu, Padome ar vienprātīgu lēmumu var paredzēt 2. punkta sarakstā iekļaut citas noziedzīgu nodarījumu kategorijas.
15. pants
Atzīšanas, izpildes un pārsūtīšanas termiņi
1. Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šajā pantā paredzēto termiņu ievērošanu. Ja izdevējiestāde EEW ir norādījusi, ka procesu termiņu vai citu īpaši steidzamu apstākļu dēļ ir vajadzīgs īsāks termiņš, izpildītājiestāde iespēju robežās lūgumu ņem vērā.
2. Jebkuru lēmumu atteikt atzīšanu vai izpildi pieņem pēc iespējas drīzāk, un, neskarot 4. punktu, vēlākais trīsdesmit dienu laikā pēc tam, kad kompetenta izpildītājiestāde ir saņēmusi EEW.
3. Ja vien to nepamato kāds no 16. pantā minētajiem atlikšanas iemesliem – vai izpildītājiestādes rīcībā jau nav meklētie priekšmeti, dokumenti vai dati – izpildītājiestāde uzreiz un, neskarot 4. punktu, vēlākais sešdesmit dienu laikā pēc tam, kad kompetentā izpildītājiestāde saņēmusi EEW, pārņem valdījumā priekšmetus, dokumentus vai datus.
4. Ja konkrētā lietā kompetentai izpildītājiestādei nav reāli iespējams ievērot attiecīgi 2. vai 3. punktā paredzēto termiņu, tā ar jebkādiem līdzekļiem uzreiz informē kompetento izdevējvalsts iestādi, norādot kavējuma iemeslus un paredzamo laiku pasākumu veikšanai.
5. Ja vien nav paredzēts tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantojums saskaņā ar 18. pantu vai nepastāv 16. pantā minētie izpildes atlikšanas iemesli, izpildes valsts uzreiz pārsūta izdevējvalstij saskaņā ar EEW iegūtos priekšmetus, dokumentus vai datus.
6. Pārsūtot iegūtos priekšmetus, dokumentus vai datus, izpildītājiestāde norāda, vai tā prasa, lai tos sūtītu atpakaļ izpildes valstij, tiklīdz tie izdevējvalstij vairs nebūs vajadzīgi.
16. pants
Atzīšanas vai izpildes atlikšanas pamatojumi
1. Izpildes valstī drīkst atlikt EEW atzīšanu, ja:
a) |
pielikumā pievienotā veidlapa nav aizpildīta pilnībā vai ir aizpildīta klaji nepareizi – tikmēr, kamēr veidlapa nav aizpildīta pilnībā vai pareizi; vai |
b) |
vienā no 11. panta 4. vai 5. punktā minētiem gadījumiem EEW nav apstiprināts – tikmēr, kamēr to apstiprina. |
2. Izpildes valstī drīkst atlikt EEW izpildi, ja:
a) |
izpilde var negatīvi ietekmēt notiekošu kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību – uz laiku, ko izpildes valsts uzskata par saprātīgu; vai |
b) |
attiecīgus priekšmetus, dokumentus un datus jau izmanto citā tiesvedībā – tikmēr, kamēr tie tajā vairs nav vajadzīgi. |
3. Lēmumu atlikt EEW atzīšanu vai izpildi saskaņā ar 1. vai 2. punktu pieņem izpildes valsts tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis vai prokuratūra. Ja EEW izdevusi 2. panta c) punkta ii) apakšpunktā minētā tiesu iestāde, bet EEW nav apstiprinājis izpildes valsts tiesnesis, tiesa, izmeklēšanas tiesnesis, vai prokuratūra, lēmumu var pieņemt arī jebkura cita kompetenta tiesu iestāde saskaņā ar izpildes valsts tiesību aktiem, ja attiecīgās valsts tiesību akti to paredz.
4. Tiklīdz atlikšanas pamatojums ir beidzies, izpildītājiestāde tūlīt veic EEW izpildei vajadzīgos pasākumus, un informē par to attiecīgo kompetento izdevējvalsts iestādi, izmantojot jebkurus līdzekļus, ar ko var iegūt rakstisku apliecinājumu.
17. pants
Pienākums informēt
Izpildītājiestāde informē izdevējiestādi:
1. |
uzreiz, izmantojot jebkādus līdzekļus:
Pēc izdevējiestādes lūguma informāciju apstiprina uzreiz ar jebkādiem līdzekļiem, ar ko var iegūt rakstisku apliecinājumu; |
2. |
uzreiz un ar jebkādiem līdzekļiem, ar ko var iegūt rakstisku apliecinājumu:
|
18. pants
Tiesiskās aizsardzības līdzekļi
1. Dalībvalstis ievieš vajadzīgos mehānismus, lai nodrošinātu, ka jebkurai ieinteresētai personai, tostarp bona fide trešām personām, ir pieejami tiesiskās aizsardzības līdzekļi pret EEW atzīšanu un izpildi saskaņā ar 11. pantu, lai aizsargātu viņu tiesiskās intereses. Dalībvalstis var ierobežot šajā punktā paredzētos tiesiskās aizsardzības līdzekļus, attiecinot tos tikai uz gadījumiem, kad EEW izpilda ar piespiedu līdzekļiem. Prasību iesniedz izpildes valsts tiesā atbilstīgi attiecīgās valsts tiesībām.
2. EEW izdošanas būtiskos iemeslus, arī to, vai ir ievēroti 7. pantā paredzētie nosacījumi, var apstrīdēt, vienīgi iesniedzot prasību izdevējvalsts tiesā. Izdevējvalsts nodrošina, ka var izmantot tādus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, ko varētu piemērot līdzīgās vietējās lietās.
3. Dalībvalstis nodrošina, ka visus 1. un 2. punktā minētos prasības iesniegšanas termiņus piemēro tā, lai ieinteresētajām personām nodrošinātu efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantošanas iespēju.
4. Ja prasība ir iesniegta izpildes valsts tiesā, par to, kā arī par prasības pamatojumu informē izdevējvalsts tiesu iestādi, lai tā varētu iesniegt argumentus, ko uzskata par vajadzīgiem. To informē par prasības iznākumu.
5. Izdevējiestādes un izpildītājiestādes veic vajadzīgos pasākumus, lai vieglāk būtu īstenot tiesības iesniegt 1. un 2. punktā minēto prasību, jo īpaši, nodrošinot būtisku un pietiekamu informāciju ieinteresētajām personām.
6. Izpildes valsts var pārtraukt priekšmetu, dokumentu un datu pārsūtīšanu, kamēr nav zināms tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantojuma iznākums.
19. pants
Atlīdzināšana
1. Neskarot 18. panta 2. punktu, ja izpildes valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem ir atbildīga par kaitējumu, kas kādai no 18. pantā minētajām pusēm nodarīts, izpildot EEW, kurš pārsūtīts tai saskaņā ar 8. pantu, izdevējvalsts atlīdzina izpildes valstij visas summas, kas izmaksātas par kaitējumiem atbilstīgi minētās puses atbildībai, izņemot summas vai kādu to daļu, kas izmaksāta par izpildes valsts rīcības radītiem kaitējumiem.
2. Šā panta 1. punkts neskar dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz kompensācijas prasībām par fiziskām vai juridiskām personām nodarītiem kaitējumiem.
IV SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
20. pants
Šā pamatlēmuma efektivitātes pārraudzība
1. Dalībvalsts, kas vairākkārt saskārusies ar problēmām, ko tā nav spējusi atrisināt, saistībā ar EEW izpildi apspriežoties ar kādu citu dalībvalsti, par to informē Padomi, lai palīdzētu izvērtēt šā pamatlēmuma ieviešanu dalībvalsts līmenī.
2. Padome veic pārskatīšanu, jo īpaši attiecībā uz to, kā dalībvalstis praksē piemēro šo pamatlēmumu.
21. pants
Saistība ar citiem juridiskiem instrumentiem
1. Saskaņā ar 2. punktu un neskarot spēkā esošo juridisko instrumentu piemērošanu dalībvalstu attiecībās ar trešām valstīm, šis pamatlēmums pastāv līdzās pašreiz spēkā esošiem juridiskiem instrumentiem par dalībvalstu savstarpējām attiecībām, ciktāl šie juridiskie instrumenti attiecas uz savstarpējas palīdzības lūgumiem pēc pierādījumiem, uz ko attiecas šā pamatlēmuma darbības joma.
2. Neskarot 3. un 4. punktu, izdevējiestādes atsaucas uz EEW, ja visi izpildes valsts prasītie priekšmeti, dokumenti vai dati ietilpst pamatlēmuma darbības jomā.
3. Izdevējiestādes var izmantot savstarpēju juridisku palīdzību, lai iegūtu priekšmetus, dokumentus vai datus, uz ko attiecas šā pamatlēmuma darbības joma, ja tie ir daļa no plašāka palīdzības lūguma, vai izdevējiestāde konkrētā lietā uzskata, ka tāda rīcība sekmētu sadarbību ar izpildes valsti.
4. Dalībvalstis var noslēgt divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus vai režīmus pēc šā pamatlēmuma spēkā stāšanās, ciktāl tādi nolīgumi un režīmi ļauj papildināt vai paplašināt šā pamatlēmuma mērķus un palīdz vēl vairāk vienkāršot vai atvieglināt tādu pierādījumu iegūšanas procedūras, kuras ietilpst šā pamatlēmuma jomā.
5. Nolīgumi un režīmi, kas minēti 4. punktā, nekādā gadījumā nedrīkst ietekmēt attiecības ar dalībvalstīm, kuras nav to puses.
6. Dalībvalstis Padomei un Komisijai dara zināmus visus 4. punktā minētos jaunos nolīgumus vai režīmus trijos mēnešos pēc to parakstīšanas.
22. pants
Pārejas pasākumi
Uz savstarpējās palīdzības lūgumiem, kas saņemti līdz 2011. gada 19. janvārim, joprojām attiecas pašreizējie tiesību akti par savstarpēju palīdzību krimināllietās.
23. pants
Īstenošana
1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pirms 2011. gada 19. janvāra izpildītu šā pamatlēmuma prasības.
2. Līdz 2011. gada 19. janvārim dalībvalstis nosūta Padomes Ģenerālsekretariātam un Komisijai to noteikumu tekstu, ar kuriem to tiesību aktos transponē saistības, ko tām uzliek šis pamatlēmums.
3. Ikviena dalībvalsts, kas ir iecerējusi transponēt 13. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto atteikuma pamatojumu savas valsts tiesību aktos, vienlaikus ar šā pamatlēmuma pieņemšanu deklarācijas veidā par to paziņo Padomes ģenerālsekretāram.
4. Vācija, iesniedzot deklarāciju, var paturēt tiesības izpildīt EEW ar nosacījumu, ka izpildei piemēro dubultās sodāmības pārbaudi 14. panta 2. punktā minētajos gadījumos, kas saistīti ar terorismu, datornoziegumiem, rasismu un ksenofobiju, sabotāžu, reketu un izspiešanu vai krāpšanu, ja EEW izpilde prasa kratīšanu vai aresta uzlikšanu mantai, izņemot gadījumus, kad sprieduma iestāde ir paziņojusi, ka uz attiecīgo noziedzīgo nodarījumu saskaņā ar izdevējvalsts tiesību aktiem attiecas deklarācijā norādītie kritēriji.
Ja Vācija vēlas izmantot šo punktu, tā šajā sakarā iesniedz deklarāciju Padomes ģenerālsekretāram vienlaikus ar šā pamatlēmuma pieņemšanu. Deklarāciju publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
5. Komisija līdz 2012. gada 19. janvārim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, izvērtējot, cik lielā mērā dalībvalstis veikušas vajadzīgos pasākumus, lai panāktu atbilstību šim pamatlēmumam, vajadzības gadījumā pievienojot tiesību aktu priekšlikumus.
6. Padomes Ģenerālsekretariāts informē dalībvalstis, Komisiju un Eurojust par deklarācijām, kas izdarītas atbilstīgi 6. pantam un 11. pantam, un šim pantam.
24. pants
Pārskatīšana
1. Katra dalībvalsts katru gadu līdz 1. maijam informē Padomi un Komisiju par jebkādām grūtībām, ar ko tā saskārusies iepriekšējā kalendārajā gadā, izpildot EEW attiecībā uz 13. panta 1. punktu.
2. Katra kalendārā gada sākumā Vācija informē Padomi un Komisiju par gadījumu skaitu, kad iepriekšējā gadā ir piemērots neatzīšanas vai neizpildīšanas pamatojums, kas minēts 23. panta 4. punktā.
3. Ne vēlāk kā 2014. gada 19. janvārī Komisija, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta saskaņā ar 1. un 2. punktu, sagatavo ziņojumu, kuram pievieno ierosinājumus, ko tā uzskata par lietderīgiem. Padome, pamatojoties uz ziņojumu, pārskata šo pamatlēmumu, lai apsvērtu, vai būtu jāatceļ vai jālabo šādi noteikumi:
— |
13. panta 1. punkts un 3. punkts, un |
— |
23. panta 4. punkts. |
25. pants
Stāšanās spēkā
Šis pamatlēmums stājas spēkā divdesmitā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2008. gada 18. decembrī
Padomes vārdā —
priekšsēdētājs
M. BARNIER
(1) OV C 103 E, 29.4.2004., 452. lpp.
(2) OV C 12, 15.1.2001., 10. lpp.
(3) OV C 53, 3.3.2005., 1. lpp.
(4) OV L 190, 18.7.2002., 1. lpp.
(5) OV L 196, 2.8.2003., 45. lpp.
(6) OV C 326, 21.11.2001., 1. lpp.
(7) OV C 197, 12.7.2000., 1. lpp.
(8) OV L 322, 9.12.2005., 33. lpp.
(9) OV C 316, 27.11.1995., 49. lpp.
PIELIKUMS
VĀCIJAS FEDERATĪVĀS REPUBLIKAS DEKLARĀCIJA
Gadījumos, ja saskaņā ar Padomes Pamatlēmumu 2008/978/TI (2008. gada 18. decembris) par Eiropas pierādījumu iegūšanas rīkojumu nolūkā iegūt priekšmetus, pierādījumus un datus, ko izmantot tiesvedībai krimināllietās (1) izpildei ir jāveic kratīšana vai aresta uzlikšana mantai, Vācijas Federatīvā Republika saglabā tiesības saskaņā ar minētā Pamatlēmuma 23. panta 4. punktu rīkojumu izpildīt ar nosacījumu, ka piemēro dubultas sodīšanas pārbaudi nodarījumos, kas saistīti ar terorismu, datornoziegumiem, rasismu un ksenofobiju, sabotāžu, reketu un izspiešanu vai krāpšanu, kā izklāstīts minētā Pamatlēmuma 14. panta 2. punktā, ja vien izdevējiestāde nav konstatējusi, ka attiecīgais nodarījums atbilst šādiem izdevējvalsts tiesību aktos noteiktiem kritērijiem:
Terorisms:
— |
rīcība, kas ir noziedzīgs nodarījums saskaņā ar 2005. gada 13. aprīļa Starptautiskajai Konvencijai par kodolterorisma novēršanu un 1999. gada 9. decembra Starptautiskajai Konvencijai par cīņu pret terorisma finansēšanu un saskaņā ar abās konvencijās noteiktajām definīcijām vai vienu no līgumiem, kas ir uzskaitīti šā dokumenta pielikumā, vai |
— |
rīcība, ko paredzēts atzīt par noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar Padomes Pamatlēmumu 2002/475/TI (2002. gada 13. jūnijs) par terorisma apkarošanu (2), vai |
— |
rīcība, ko paredzēts aizliegt saskaņā ar Apvienoto Nāciju Drošības Padomes 2005. gada 14. septembra Rezolūciju 1624 (2005). |
Datornoziegumi: noziedzīgi nodarījumi, kas definēti Padomes Pamatlēmumā 2005/222/TI (2005. gada 24. februāris) par uzbrukumiem informācijas sistēmām (3) vai 2001. gada 23. novembra Eiropas Konvencijas par kibernoziegumiem I iedaļas 1. sadaļā.
Rasisms un ksenofobija: noziedzīgi nodarījumi, kā definēts Padomes Vienotajā rīcībā 96/443/TI (1996. gada 15. jūlijs) par rasisma un ksenofobijas darbību apkarošanu (4).
Sabotāža: rīcība, ar ko nelikumīgi un ar nolūku rada lielus zaudējumus valdības iestādei, citai sabiedriskai iestādei, sabiedriskā transporta sistēmai vai citai infrastruktūrai, kas rada vai var radīt ievērojamus saimnieciskus zaudējumus.
Rekets un izspiešana: izmantojot draudus, spēku vai citus iebiedēšanas paņēmienus, pieprasīt preces, solījumus, ieņēmumus vai jebkādu tādu dokumentu parakstīšanu, kas ietver vai no kā izriet saistības, atsavināšana vai samaksa.
Krāpšana: izmantojot neīstus vārdus vai nepamatoti uzdodoties par amatpersonām, vai izmantojot krāpnieciskus līdzekļus, ļaunprātīgi izmantot cilvēku uzticību vai labticību, lai piesavinātos kaut ko, kas pieder citai personai.
(1) OV L 350, 30.12.2008, 72. lpp.
(2) OV L 164, 22.6.2002., 3. lpp.