EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011PC0877
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL Amending Directive 2003/98/EC on re-use of public sector information
Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo
Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo
/* KOM/2011/0877 galutinis - 2011/0430 (COD) */
Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo /* KOM/2011/0877 galutinis - 2011/0430 (COD) */
AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.
1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS
1.1.
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/98/EB
dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo (toliau – VSI
direktyva) priimta 2003 m. lapkričio 17 d. Direktyva siekta
supaprastinti viešojo sektoriaus informacijos pakartotinį naudojimą
visoje Sąjungoje, suvienodinant tokio naudojimo pagrindines sąlygas
ir panaikinant esmines kliūtis, trukdančias pakartotinai naudoti
šią informaciją vidaus rinkoje. Direktyvos nuostatomis numatytas
nediskriminavimas, apmokestinimas, išskirtiniai susitarimai, skaidrumas,
licencijų išdavimas ir praktinės priemonės, kurios
padėtų lengvai rasti ir pakartotinai naudoti viešuosius dokumentus. Direktyvos 13
straipsnyje numatyta iki 2008 m. liepos 1 d. atlikti direktyvos
taikymo peržiūrą. Komisija atliko šią peržiūrą ir
paskelbė jos rezultatus komunikate COM(2009) 212[1]. Nustatyta, kad, nepaisant
pasiektos pažangos, išlieka kelios problemos, būtent viešojo sektoriaus
institucijų bandymai susigrąžinti kuo daugiau sąnaudų, o ne
siekti naudos visos ekonomikos mastu, konkurencija tarp viešojo ir privataus
sektorių, pakartotinai naudoti informaciją trukdančios
praktinės problemos, tokios kaip informacijos apie turimą VSI
trūkumas ir viešojo sektoriaus institucijų požiūris, trukdantis
joms išnaudoti ekonomines galimybes. Komisija padarė išvadą, kad
tolesnę direktyvos peržiūrą reikės atlikti iki 2012 m.,
kai bus gauta daugiau duomenų apie direktyvos taikymo poveikį ir
rezultatus. Šis Komisijos pasiūlymas pagrįstas antrosios
peržiūros išvadomis. Viešojo sektoriaus
informacija yra svarbi pirminė medžiaga skaitmeninio turinio produktams ir
paslaugoms, kurių plėtojimo galimybės ateityje labai
didelės. Bendras šios Sąjungos veiklos tikslas – paskatinti ekonominį
augimą ir darbo vietų kūrimą, išnaudojant valstybei
priklausančių duomenų ekonominį potencialą ir sudarant
geresnes sąlygas naudoti VSI. Bendras tikslas visiškai atitinka
Sąjungos horizontaliųjų strategijų uždavinius, visų
pirma 2010 m. kovo 3 d. pradėtą įgyvendinti Komisijos
strategiją „Europa 2020“, kuria siekiama užtikrinti, kad Europos ūkis
„taptų pažangus, tvarus ir integracinis, taip pat būtų
užtikrintas aukštas užimtumo lygis, našumas ir socialinė sanglauda“. Leidimas
pakartotinai naudoti VSI taip pat teigiamai paveiks valdžios skaidrumą,
veiksmingumą ir atskaitomybę, suteiks piliečiams daugiau
galių. Todėl
galiausiai VSI direktyva siekiama sudaryti sąlygas praktikos permainoms
viešajame sektoriuje ir sukurti palankią aplinką pridėtinės
vertės veiklai, kuria būtų pakartotinai naudojami viešosios
informacijos ištekliai. Reguliavimo
uždavinys – nustatyti rinkai optimalią teisės aktų sistemą,
kuri padėtų skatinti skaitmeninio turinio rinką VSI
produktų ir paslaugų atžvilgiu, įskaitant šios rinkos
tarpvalstybinį aspektą, ir užkirstų kelią konkurencijos VSI
pakartotinio naudojimo srityje iškraipymui Sąjungos rinkoje. Todėl
Komisijos pasiūlymas skirtas komercinio ir nekomercinio VSI naudojimo
tinklui, jame nustatomos specialios sąlygos skirtingoms pakopoms, tuo
didinant galimybes naudoti VSI ir supaprastinant pakartotinį
naudojimą. Duomenys turi būti prieinami ir lengvai
randami, jais turi būti iš esmės leista pakartotinai naudotis.
Finansinės ir nefinansinės operacijų sąnaudos turi
būti kuo mažesnės. Pakartotiniams naudotojams turi būti suteikta
galimybė naudotis veiksmingu ir naudingu teisių gynimo mechanizmu,
leidžiančiu jiems pasinaudoti savo teisėmis. Turi būti
užtikrintas pirminės direktyvos vykdymas, taip pašalinant tokias likusias
problemas, kaip informacijos apie faktiškai prieinamus duomenis trūkumas,
suvaržančios ar neaiškios taisyklės, taikomos prieigos ir
pakartotinio naudojimo sąlygoms, nepalanki, neaiški ir nenuosekli
kainodara tais atvejais, kai už pakartotinį informacijos naudojimą
imamas atlyginimas, ir apskritai per sudėtingas leidimo pakartotinai
naudoti VSI išdavimo procesas, visų pirma mažosioms ir vidutinėms
įmonėms. Be to, pakartotiniams naudotojams ir esamoms
„hibridinėms“ viešojo sektoriaus institucijoms (derinančioms
viešąsias funkcijas su komerciniu duomenų naudojimu) turi būti
sudarytos vienodos ir konkurencingos sąlygos, kurių neribotų
joks diskriminavimas ar nepagrįstos išskirtinio VSI naudojimo sutartys.
Galiausiai VSI pakartotinio naudojimo vidaus rinka klestės tik tada, kai
bus pašalinti reguliavimo ir praktiniai pakartotinio naudojimo apribojimai
visoje Sąjungoje ir panašaus pobūdžio duomenys taps prieinami jei ne
vienodomis, tai bent panašiomis sąlygomis, nepaisant jų kilmės
šalies. Geresnės prieigos ir supaprastinto pakartotinio
naudojimo nauda – inovatyvūs produktai, pagrįsti tiesiogiai VSI, ir
papildomi produktai; sumažėjusios operacijų sąnaudos ir
išaugęs viešojo sektoriaus veiksmingumas; vis daugiau naujų
prekių, sukurtų derinant įvairią viešojo ir privataus
sektoriaus informaciją.
1.2.
Bendrosios aplinkybės
Viešojo sektoriaus institucijos kuria, renka
ir saugo gausybę informacijos ir turinio – nuo statistinių,
ekonominių ar aplinkosaugos duomenų iki archyvų medžiagos,
knygų kolekcijų ir meno kūrinių. Dėl skaitmeninės
revoliucijos tokių išteklių vertė smarkiai išaugo, nes jų
pagrindu kuriami inovatyvūs produktai ir paslaugos, kurios grindžiamos
duomenimis. Dabar visuotinai pripažįstama leidimo
naudotis duomenų ištekliais, apimančiais viešuosius duomenis,
ekonominė svarba. Pavyzdžiui, „The Economist“ 2010 m. pranešime
teigiama, kad duomenys tapo ūkio žaliava, beveik prilygstančia
kapitalui ir darbo jėgai[2],
o Digital Britain galutinėje ataskaitoje duomenys pripažįstami
naujoviška valiuta... žinių ekonomikos gyvybine jėga[3]. Neseniai atliktu tyrimu
nustatyta, kad visos viešojo sektoriaus informacijos rinkos vertė 2008 m.
Sąjungoje siekė 28 mlrd. EUR[4].
Tame pačiame tyrime nurodoma, kad bendra ES-27 ekonominė nauda,
kurią galima gauti leidus paprastai naudotis viešojo sektoriaus informacija,
siekia apie 40 mlrd. EUR per metus. Visa tiesioginė ir
netiesioginė ekonominė nauda, kurią teiktų VSI programos ir
naudojimas visame ES-27 ūkyje, sudarytų apie 140 mlrd. EUR
per metus. Prieinami viešieji duomenys ne tik
skatintų inovacijas ir kūrybingumą, kuriais spartinamas
ekonominis augimas, bet ir suteiktų galių piliečiams; taip
būtų stiprinama dalyvaujamoji demokratija ir skatinamas skaidrus ir
atskaitingas veiksmingesnis valdymas. Direktyva siekiama nustatyti optimalią
rinkai teisės aktų sistemą, kuria būtų supaprastintas
ir paskatintas komercinis ir nekomercinis atvirųjų viešųjų
duomenų pakartotinis naudojimas. Galiausiai dėl šios priežasties šia
direktyva ir jos peržiūra siekiama sudaryti sąlygas kultūros
permainoms viešajame sektoriuje, sukuriant palankią aplinką
pridėtinės vertės veiklai, grindžiamai pakartotinai naudojamais
viešosios informacijos ištekliais. Taigi direktyva peržiūrima
įgyvendinant Europos skaitmeninę darbotvarkę ir pažangaus,
tvaraus ir integracinio augimo strategiją „Europa 2020“[5]. Iš tiesų peržiūra
yra pagrindinė skaitmeninės darbotvarkės priemonė (1c
pagrindinė priemonė).
1.3.
Derėjimas su kitomis politikos sritimis
1.3.1.
VSI politika ir Sąjungos konkurencijos
taisyklės
Vienas iš VSI direktyvos tikslų –
apriboti konkurencijos iškraipymą Sąjungos rinkoje ir taip sukurti
vienodas sąlygas visiems potencialiems VSI pakartotiniams naudotojams.
Šiuo atžvilgiu VSI direktyvos 10 straipsnio 2 dalyje, kurioje draudžiamos
kryžminės subsidijos, ir 11 straipsnyje, kuriame su išimtimis draudžiami
išskirtiniai susitarimai, konkrečiau formuluojamos bendresnio
pobūdžio Sąjungos konkurencijos taisyklės.
1.3.2.
VSI politika ir aplinkosaugos politika
VSI direktyva, Direktyva 2003/4/EB dėl
visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką
(Orhuso direktyva) ir Direktyva 2007/2/EB, sukurianti Europos bendrijos
erdvinės informacijos infrastruktūrą (INSPIRE), kartu sudaro
rinkinį Sąjungos priemonių, kuriomis užtikrinama kuo
plačiausia aplinkos informacijos, saugomos viešojo sektoriaus institucijų,
sklaida. Nors šių direktyvų tiesioginiai tikslai skiriasi, jos
papildo viena kitą ir joms būdingas bendras siekis – didinti
viešųjų duomenų skaidrumą ir prieinamumą. Direktyva dėl visuomenės
galimybės susipažinti su informacija apie aplinką didinamas informuotumas
aplinkosaugos srityje, sudaromos sąlygos laisvai keistis nuomonėmis,
visuomenei veiksmingiau dalyvauti priimant su aplinkosauga susijusius
sprendimus ir gerinti aplinkos būklę. Ja remiama Komisijos VSI
pakartotinio naudojimo politika, nes didesnės galimybės naudotis
informacija yra jos pakartotinio naudojimo išankstinė sąlyga, o
aplinkos duomenys yra labai svarbus informacijos šaltinis kuriant naujus
produktus ir paslaugas. INSPIRE direktyva siekiama panašių tikslų
erdvinės informacijos atžvilgiu. Be to, VSI direktyva yra ypač svarbi
būsimos Bendros informacijos apie aplinką sistemos bendram darnumui.
1.3.3.
VSI ir integruota jūrų politika
2010 m. rugsėjo mėn. Komisija
paskelbė Europos Parlamentui ir Tarybai skirtą Komunikatą
„Žinios apie jūrą 2020“, kuriuo siekiama sudaryti sąlygas
naudotis Europoje turimų žinių apie jūrą teikiamomis
galimybėmis. Jame numatyta trijų krypčių strategija
siekiama supaprastinti ir atpiginti žinių apie jūrą naudojimą,
didinti žinių apie jūrą naudotojų konkurencingumą ir
gilinti žinias apie Europos jūras ir vandenynus; ji atitinka Komisijos VSI
pakartotinio naudojimo politiką ir ją taikant ta politika stiprinama.
1.3.4.
VSI politika ir bendroji transporto politika
Viena iš 40 iniciatyvų, numatytų
naujojoje Transporto baltojoje knygoje[6],
siekiama kurti bendras sąlygas skatinti pažangių sąveikaus
daugiarūšio vežimo planavimo, informavimo, rezervavimo internetu ir
pažangių bilietų sistemų kūrimą ir naudojimą. Ši iniciatyva tiesiogiai susijusi su
kelių transporto ir jo sąsajų su kitų rūšių transportu
srities Pažangiųjų transporto sistemų diegimo Europoje
veiksmų planu[7],
kurį Komisija patvirtino 2008 m. gruodžio mėn., ir 2010 m.
liepos 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/40/ES[8] dėl kelių transporto
ir jo sąsajų su kitų rūšių transportu srities
intelektinių transporto sistemų diegimo sistemos. Šiomis dviem
priemonėmis siekiama paspartinti ir koordinuoti pažangiųjų
transporto sistemų naudojimą, įskaitant tikralaikės eismo
informacijos paslaugų ir kelionių informacijos paslaugų
teikimą visoje Sąjungoje. Vadovaudamasi Direktyva 2010/40/ES, Komisija
patvirtins įpareigojančias „tikralaikės eismo informacijos
paslaugų teikimo visoje Sąjungoje“ specifikacijas ir „kelionių
informacijos paslaugų teikimo visoje Sąjungoje“ specifikacijas,
kuriomis bus reglamentuojamas transporto institucijų vykdomas eismo
reguliavimo duomenų teikimas, o privačioms įmonėms
užtikrinama prieiga prie aktualių viešųjų duomenų. Tokios specifikacijos, taip pat galimas
paskesnis teisės akto pasiūlymas, kuriuo bus užtikrinama prieiga prie
viešosios transporto informacijos ir pakartotinis jos naudojimas, gali labai
padėti patobulinti Komisijos VSI pakartotinio naudojimo politiką, nes
suteiks gyventojams arba įmonėms teisę naudoti ir pakartotinai
naudoti kelių eismo ir viešojo transporto informaciją naujiems
produktams ir paslaugoms, grįstiems tokiais sparčiais
kintančiais duomenimis, kurti. Taip remiama Komisijos VSI pakartotinio
naudojimo politika.
1.3.5.
VSI politika ir iniciatyva suteikti prieigą
prie mokslinės informacijos
Mokslinės informacijos srityje Komisija
siekia padidinti informacinių technologijų (interneto,
superkompiuterių tinklų, duomenų gavybos) teikiamą
naudą, suteikdama geresnes galimybes naudoti ir paprasčiau pakartotinai
naudoti mokslines žinias. „Atviros prieigos“ politikos kryptimis siekiama
visiems suteikti galimybę nevaržomai susipažinti su moksliniais
straipsniais ir mokslinių tyrimų duomenimis internete. Komisija
ketina imtis veiksmų prieigai prie mokslinės informacijos skatinti ir
šiai informacijai, įskaitant paskelbtas Sąjungos biudžeto
finansuotų mokslinių tyrimų publikacijas ir duomenis, išsaugoti. Komisijos tikslai šioje srityje labai
glaudžiai susiję su VSI direktyvos tikslais, nes abiem atvejais siekiama
suteikti daugiau galimybių Europoje naudoti ir pakartotinai naudoti
viešąją informaciją.
1.3.6.
VSI politika ir skaitmeninimo ir kultūros
paveldo politika
Kultūros
kolekcijų skaitmeninimu skatinama prieiga prie kultūros, nes tampa
lengviau naudotis Europos kultūros įstaigų sukauptu
kultūros paveldu – knygomis, žemėlapiais, garso ir vaizdo medžiaga,
filmais, rankraščiais, muziejų eksponatais ir t. t. – darbo,
mokslo ar pramogų tikslais. Tuo pačiu skaitmeninant šie ištekliai
paverčiami ilgalaikiu skaitmeninės ekonomikos turtu, sukuriama daug
galimybių kurti inovacijas, nors iki pilnaverčio skaitmeninio
kultūros turto naudojimo dar labai toli. Verslo modeliai dar tik
analizuojami, o komercinė veikla vos prasideda. Siekis užtikrinti daugiau
galimybių naudoti viešojo sektoriaus informaciją (VSI direktyva) ir
leisti kūrybingoms ir inovatyvioms įmonėms naudotis
suskaitmenintomis kultūros vertybėmis (skaitmeninimo politika)
visiškai atitinka ir abipusiškai sustiprina Europos kultūros
darbotvarkę ir Tarybos darbo planą kultūros srityje ir su jais
dera.
2.
KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR
POVEIKIO VERTINIMŲ REZULTATAI
2.1.1.
Viešosios konsultacijos
Laikantis nustatytų Komisijos
standartų, surengtos plataus masto viešosios konsultacijos internetu
dėl direktyvos peržiūros. Viešosios konsultacijos vyko nuo 2010 m.
rugsėjo 9 d. iki 2010 m. lapkričio 30 d. Jų
turinys paskelbtas Komisijos interneto svetainėje „Jūsų balsas
Europoje“:
(http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?form=psidirective2010). Pradėjus viešąsias konsultacijas
paskelbtas pranešimas spaudai. Pranešimas apie pradedamas konsultacijas taip
pat skelbtas per „Twitter“ Komisijos Informacinės visuomenės VSI
interneto svetainėje
(http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm)
ir Europos VSI platformos portale[9].
Be to, suinteresuotieji asmenys per savo asociacijas arba asmeninėmis
e. pašto žinutėmis informuoti apie konsultacijas ir paraginti
pateikti savo nuomonę. Savo žodį tarti pakviestos visos
suinteresuotosios šalys, įskaitant vyriausybes, viešojo sektoriaus turinio
turėtojus (įskaitant ir turėtojus iš šiuo metu
neįtrauktų sektorių), komercinius ir nekomercinius pakartotinius
naudotojus, ekspertus, mokslo darbuotojai ir piliečius. Per konsultacijas gauti 598 atsakymai, kurie
paskelbti Komisijos VSI interneto svetainėje[10]. Atsakymus pateikė
asmenys iš pačių įvairiausių VSI vertės tinklo
dalių: VSI turinio turėtojai (8 %), kitos VSI neturinčios
valdžios institucijos (4 %), VSI pakartotiniai naudotojai (13 %),
akademikai ir ekspertai (23 %), gyventojai (48 %) ir respondentai,
priklausantys kategorijai „kiti respondentai“ (4 %). Absoliuti dauguma
respondentų pranešė, kad VSI pakartotinio naudojimo potencialas dar
ne visiškai išnaudotas ir pritarė tolesniems veiksmams, kuriais
būtų skatinamas pakartotinis naudojimas ir tarpvalstybinis VSI
produktų ir paslaugų teikimas. Daug respondentų – nuo 40 %
VSI turinio turėtojų iki 70 % pakartotinių naudotojų –
palaikė direktyvos pakeitimus. Skirtingų kategorijų
respondentų pateikti teisės aktų pakeitimų pasiūlymai
ir pasiūlymai dėl papildomų neprivalomų teisinių
rekomendacijų nelabai skyrėsi, o dauguma pritarė pagrindinio
principo keitimui, siekiant įtvirtinti teisę pakartotinai naudoti
VSI, ir papildomų priemonių (pateikti visuomenei viešųjų
duomenų išteklius ir supaprastinti jų pakartotinį
naudojimą, pvz., parengiant turimų dokumentų registrų
sąrašus, supaprastinant licencijų išdavimo sąlygas arba
panaikinant licencijas, taikant ribines sąnaudas ir t. t.)
priėmimui. Didelio visų
respondentų dėmesio sulaukė apmokestinimo klausimas. Iš daugelio
atsakymų akivaizdu, kad daugeliui apmokestinimo klausimų išaiškinti
reikalingi paaiškinimai ir rekomendacijos, įskaitant apmokestinimo
palyginimą su nemokama prieiga ir priimtinais tarifais. Suinteresuotieji
asmenys nepritarė tam, kad už pakartotinį naudojimą
būtų imamas atlyginimas, lygus visai ar daliai sąnaudų
sumos. Nemažai respondentų ragino uždrausti imti atlyginimą arba
paaiškinti terminą „derama investicijų grąža“. Daugelis
palaikė nemokamą nekomercinį VSI pakartotinį
naudojimą. Visų kategorijų respondentai pateikė daug
argumentų už ir prieš ribinių sąnaudų sprendimą,
tačiau vieningos nuomonės neprieita. Galiausiai
visų sektorių respondentai išvien ragino remti ir įgyvendinti
priemones, kuriomis būtų skatinamas VSI pakartotinis naudojimas, taip
pat ir tarpvalstybiniu lygmeniu. Siūlomos priemonės pačios
įvairiausios – nuo rekomendacijų daugeliu klausimų (dėl
licencijų, apmokestinimo, duomenų kokybės) iki paramos
nacionalinių duomenų portalų ir Europos vieno langelio principu
grindžiamo duomenų portalo kūrimui. Apskritai šių
konsultacijų atsakymai rodo, kad, palyginti su 2009 m. peržiūra,
daugelyje valstybių narių (visų pirma Jungtinėje
Karalystėje, Prancūzijoje ir Danijoje) stebima pažanga pakartotinio
naudojimo srityje. Vis dėlto dar daug ką reikia nuveikti, siekiant
kuo labiau padidinti VSI pakartotinio naudojimo potencialą ir tinkamai
pasinaudoti 2003 m. VSI direktyvos nustatytomis taisyklėmis –
keletą šios direktyvos nuostatų reikia iš dalies keisti arba
paaiškinti. Be to, išsiskyrusios respondentų nuomonės ir nesutarimas
dėl VSI pakartotinio naudojimo apmokestinimo rodo, kad nebus rastas
visiems tinkamas sprendimas ir, siekiant nevaržyti pakartotinio duomenų
naudojimo, reikės atsižvelgti į skirtingus VSI turėtojų ir
VSI pakartotinių naudotojų poreikius. Į gautus
atsakymus atsižvelgta vertinant galimybes, kuriomis grįstas į šį
pasiūlymą įtrauktas teisės aktų ir neprivalomų
teisinių priemonių rinkinys.
2.1.2.
Tiriamųjų duomenų rinkimas ir
naudojimas
Per kelis pastaruosius metus Komisija atliko
toliau nurodytus tyrimus, kuriais vertino įvairius VSI pakartotinio
naudojimo rinkos aspektus (įskaitant ekonominį vertinimą):
MEPSIR (Europos viešojo sektoriaus informacijos išteklių vertinimą)[11], išskirtinių
susitarimų tyrimą[12]
tyrimą „Ekonomikos rodikliai ir VSI kainodaros modelių atvejų
analizė“[13],
VSI kainodaros modelių tyrimą („Deloitte“, dar nepaskelbtas), VSI
rinkos vertės tyrimą („Vickery“, dar nepaskelbtas), kultūros
medžiagos pakartotinio naudojimo tyrimą[14]. Atliekant tyrimus vertintas VSI pakartotinis
naudojimas valstybėse narėse, apskaičiuotas visos Sąjungos
VSI rinkos dydis (2006 m. ir 2010–2011 m.), įvertinta galimų
išskirtinių susitarimų, pasirašytų viešojo sektoriaus
institucijų pagal direktyvos 11 straipsnį, reikšmė, apžvelgti
naujausi su VSI susiję pokyčiai valstybėse narėse,
pateiktos ekonomikos rodiklių, skirtų matuoti VSI pakartotinį
naudojimą, rekomendacijos, įvertinti įvairūs VSI
pasiūlos ir apmokestinimo modeliai ir pateikta VSI pakartotinio naudojimo
kultūros sektoriuje apžvalga. Atlikus šiuos tyrimus gauta vertingų
ekonomikos duomenų, kurie pravertė nustatant tinkamiausius VSI
direktyvos peržiūrėjimo variantus. Be to, Komisijai svarbių teisinės
analizės duomenų suteikė LAPSI[15]
(viešojo sektoriaus informacijos teisinių aspektų) teminio tinklo
tyrimas, kurį atliekant nagrinėtos konkrečių su VSI
pakartotiniu naudojimu susijusių problemų – pavyzdžiui, apmokestinimo
pagal ribinių sąnaudų principą taisyklės išimtys,
„viešosios užduoties“ koncepcija ir nediskriminavimas, VSI direktyvos taikymas
arba netaikymas valstybinėms įmonėms ir licencijų išdavimo
sąlygos – teisinės implikacijos. Galiausiai, papildomų duomenų
surinkta vykdant tinklaveikos, bendradarbiavimo, koordinavimo, informavimo
veiklą kartu su valstybėmis narėmis ir suinteresuotaisiais
asmenimis. Europos VSI platformos portale galima rasti įvairiausių
sričių VSI duomenų iš visos Sąjungos[16].
2.1.3.
Poveikio vertinimas
Atliekant poveikio vertinimą
nagrinėtos 5 galimybės, kaip spręsti tokias nustatytas
problemas, kaip nepakankamai aiškios ir skaidrios VSI pakartotinio naudojimo
taisyklės, neprieinami informacijos ištekliai, per didelis atlyginimas,
nevienodos naudojimo sąlygos, nepakankamas pakartotinio naudojimo
nuostatų vykdymo užtikrinimas ir nesuderinti atskirų valstybių
narių priimti metodai. Be direktyvos panaikinimo, šios galimybės
apskritai gali būti suskirstytos į dvi kategorijas – galimybės
toliau laikytis dabartinių nuostatų ir galimybės daryti
įvairius pakeitimus nuo paprastų techninių patobulinimų iki
esminių nuostatų pakeitimų. 1 galimybė. Nekeisti politikos –
nepriimti jokių direktyvos pakeitimų (bazinio lygio scenarijus) Pasinaudojus galimybe „nekeisti
politikos“ viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo atžvilgiu,
dabartinės direktyvos nuostatos ir nacionaliniai teisės aktai, į
kuriuos perkelta ši direktyva, liktų galioti. 2 galimybė. Atsisakyti
dabartinės Sąjungos praktikos – panaikinti VSI direktyvą Atsižvelgiant į VSI direktyvą, kuria
nustatytos visoje Sąjungoje taikomos VSI pakartotinio naudojimo
pagrindinės sąlygos, priimti politikos ir teisės aktų
pakeitimai valstybėse narėse. Panaikinus direktyvą,
valstybėms narėms būtų suteikta laisvė panaikinti arba
iš dalies pakeisti nacionalinius įgyvendinimo teisės aktus, taikomus
VSI pakartotiniam naudojimui. Tai iš esmės lemtų šiuo metu
direktyvoje ir nacionaliniuose teisės aktuose, į kuriuos perkelta ši
direktyva, nustatytų reguliavimo įpareigojimų panaikinimą. 3 galimybė. Neprivalomos
teisinės priemonės Šiomis priemonėmis, pvz., Komisijos
gairėmis arba rekomendacijomis, teikiama papildoma informacija ir (arba)
interpretuojamos kai kurios VSI direktyvos nuostatos. Neprivalomos
teisinės priemonės, pavyzdžiui, apimtų rekomenduojamas
licencijų išdavimo nuostatas, rekomendacijas dėl techninio formato ar
kainos apskaičiavimo (įskaitant ribinių sąnaudų
apskaičiavimą). 4 galimybė. Teisės aktų
pakeitimai Pasinaudojus šia galimybe, būtų iš
dalies pakeistas direktyvos pagrindas – jos nuostatomis nustatytos teisės
ir įpareigojimai. Tuo tikslu reikėtų: i) išplėsti
direktyvos taikymo sritį, pradedant direktyvą taikyti šiuo metu
neįtrauktiems sektoriams (kultūros, švietimo ir mokslinių
tyrimų įstaigoms, taip pat visuomeniniams transliuotojams); ii)
nustatyti apmokestinimo pagal ribinių sąnaudų principą
taisyklę, galbūt numatant išimtis; iii) iš dalies pakeisti
bendrąjį principą, kad būtų galima pakartotinai
naudotis prieinamais dokumentais; iv) nustatyti reikalavimą skelbti
duomenis elektroniniu formatu; v) nustatyti reikalavimą skirti
nepriklausomą kontrolierių ir numatyti veiksmingą ir
naudingą teisių gynimo mechanizmą; vi) nustatyti prievolę
įrodyti apmokestinimo reikalavimų laikymąsi; vii) nustatyti
reikalavimą „viešosios užduoties“ taikymo sritį apibrėžti
teisės aktais. 5 galimybė. Kompleksinis sprendimas Pasinaudojus šia galimybe, esminiai
pakartotinio naudojimo sistemos pakeitimai (4 galimybė) būtų
derinami su papildomomis rekomendacijomis dėl nacionalinių valdžios
institucijų taikomų principų šios sistemos įgyvendinimui
nacionaliniu lygmeniu (3 galimybė). Poveikio vertinimo rezultatai Atliekant poveikio vertinimą, VSI
produktų ir paslaugų teikiama ekonominė ir socialinė nauda
visiems vartotojams lyginta su ekonominėmis ir socialinėmis
sąnaudomis, susijusiomis su galimu pajamų praradimu, jei
būtų suteikta galimybė pakartotinai naudotis viešaisiais
duomenimis už mažą atlyginimą ar nemokamai. Ypatingai siekta visa
šios srities politika užtikrinti vienodas sąlygas hibridinėms viešojo
sektoriaus institucijoms, kurios vykdo komercinę veiklą,
susijusią su pakartotiniu naudojimu duomenų, kuriuos jos sukuria arba
surenka už viešąsias lėšas, ir jų privatiems konkurentams, taip
pat siekti, kad neproporcinga našta nebūtų užkrauta viešajam
sektoriui, taip keliant pavojų VSI kūrimui, investicijoms ir
inovacijoms. Remiantis
vertinimo rezultatais, jei bus nuspręsta dabartinės teisės
aktų sistemos nekeisti (1 galimybė), didės tikimybė, kad
vis labiau skirsis nacionalinio lygmens metodai, o tai lems reguliavimo
neužtikrintumą ir iškreips konkurencijos sąlygas vidaus rinkoje. Nusprendus panaikinti direktyvą (2
galimybė), išnyktų Sąjungos lygmens apsauga, dabar užtikrinama
būtiniausiomis VSI pakartotinio naudojimo taisyklėmis. Suteikus
valstybėms narėms laisvę veikti srityje, kuriai anksčiau
taikytos suderintos Sąjungos taisyklės, padidėtų teisinis
neapibrėžtumas ir vis labiau skirtųsi nacionaliniai metodai, o tai
neigiamai paveiktų VSI pakartotinio naudojimo konkurenciją ir vidaus
rinką. Be to, direktyvos panaikinimas būtų visiškai
nesuderinamas su susijusiomis duomenų prieinamumo ir pakartotinio
naudojimo iniciatyvomis, vykdomomis Sąjungos ir nacionaliniu lygmeniu. Priėmus tik
neprivalomas teisines priemones (3 galimybė), būtų supaprastintas
VSI direktyvos taisyklių taikymas licencijų išdavimui ir
apmokestinimui, tačiau vis tiek didėtų tikimybė, kad vis
labiau skirsis nacionalinio lygmens metodai, o tai lemtų reguliavimo
neužtikrintumą ir iškreiptų konkurencijos sąlygas vidaus rinkoje. Sprendimas iš dalies pakeisti dabartines
direktyvos nuostatas (4 galimybė) padės sukurti pakartotiniam
naudojimui palankesnę reguliavimo sistemą: bus išplėsta
direktyvos taikymo sritis, įtraukiant į ją kultūros
medžiagą, nustatyta vykdytina Sąjungos teisė pakartotinai
naudoti VSI, sumažintos VSI pakartotinio naudojimo kainos, padidintas
teisių gynimo mechanizmo veiksmingumas, užtikrinant teisės
pakartotinai naudoti VSI vykdymą, ir sukurtos vienodos sąlygos
viešosioms institucijoms, konkuruojančioms su privačiais
pakartotiniais naudotojais. Tačiau šis variantas susijęs su rizika,
kad taikant atskiras nuostatas, visų pirma nuostatas dėl kainos
apskaičiavimo ir licencijų išdavimo sąlygų, bus taikomi
skirtingi metodai ir didės teisinis neapibrėžtumas. Nusprendus derinti teisės aktų
pakeitimus su neprivalomomis teisinėmis priemonėmis (5
galimybė), būtų galima pasinaudoti 3 ir 4 galimybių
teikiamais privalumais. Taip būtų užtikrintas pakartotiniam
naudojimui palankių nacionalinių reguliavimo metodų
suvienodinimas visoje vidaus rinkoje, kartu gerinant teisinį
apibrėžtumą, didinant iniciatyvų skaičių ir sudarant
geresnes sąlygas VSI pakartotiniam naudojimui. Per poveikio vertinimą
atliktos analizės rezultatai rodo, kad, atsižvelgiant į nacionalines
aplinkybes, pasinaudojus šia galimybe pasiekiama geriausia pusiausvyra tarp VSI
pakartotinio naudojimo skatinimo, derinimo ir teisinio aiškumo.
3.
TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
3.1.
Teisinis pagrindas
VSI direktyva priimta, vadovaujantis Sutarties
dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu (EB sutarties 95
straipsniu), nes jos nuostatos iš esmės susijusios su tinkamu vidaus
rinkos veikimu ir laisvu paslaugų judėjimu. Todėl visi šios
direktyvos pakeitimai turi būti grindžiami tuo pačiu teisiniu
pagrindu.
3.2.
Subsidiarumas ir proporcingumas
VSI direktyva priimta, vadovaujantis Sutarties
dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu (EB sutarties 95
straipsniu). Bendras šios peržiūros tikslas – pašalinti išlikusius ir naujus
skirtumus tarp valstybių narių viešojo sektoriaus informacijos
naudojimo srityje, nes tai trukdo išnaudoti visą šių išteklių
ekonominį potencialą. Konkretūs tikslai – supaprastinti VSI
grindžiamų Sąjungos masto produktų ir paslaugų
kūrimą, veiksmingai tarpvalstybiniu mastu naudoti VSI kuriant
pridėtinės vertės produktus ir paslaugas, apriboti konkurencijos
Sąjungos rinkoje iškraipymą ir užtikrinti, kad nedidėtų
skirtumai tarp valstybių narių VSI pakartotinio naudojimo srityje. Pasiūlymo
turinys atitinka tuos tikslus. Atvirųjų
duomenų, visų pirma valstybės duomenų, ekonominė
svarba kuriant naujas informacines paslaugas ir produktus dabar
pripažįstama kur kas plačiau nei 2002 m., kai Komisija
parengė direktyvos pasiūlymą. Nors pagrindinės
pagrindų taisyklės, skirtos viešojo sektoriaus informacijos
pakartotiniam naudojimui, yra suderintos Sąjungos lygmeniu, keletas
problemų išliko, taip pat atsirado naujų. Todėl dabartinė teisės
aktų sistema, suinteresuotųjų asmenų manymu,
nebeįstengia užtikrinti sąlygų, kuriomis galima kuo labiau
padidinti galimą viešųjų duomenų naudą Europoje. Kai
kurios dabartinės esminės taisyklės trukdo veiklos, grįstos
VSI pakartotiniu naudojimu, vystymui ir lemia vidaus rinkos susiskaidymą. Manoma, kad dabartinė apmokestinimo
tvarka, paremta sąnaudų susigrąžinimu pagal direktyvoje
numatytas taisykles, netinka veiklai, grįstai VSI pakartotiniu naudojimu,
skatinti. Tik suderinimas Sąjungos lygmeniu gali užtikrinti, kad numatyta
apmokestinimo taisyklė ir jos išimtys būtų nuoseklios visoje Sąjungoje
ir taip skatintų pakartotinio naudojimo veiklą. Be
to, kai kuriose valstybėse narėse valdžios institucijos gali savo
nuožiūra spręsti, ar leisti pakartotinį naudojimą[17]. Todėl „akivaizdu, kad
valstybėse narėse trūksta veiksmų derinimo
viešųjų duomenų, kurie taip pat gali apimti (viešuosius) eismo
duomenis, pakartotinio naudojimo srityje“[18].
Veiksmai Sąjungos lygmeniu yra būtini, siekiant, pavyzdžiui,
užtikrinti, kad visose valstybėse narėse būtų leidžiama
pakartotinai naudoti vertingus pagrindinius viešojo sektoriaus duomenis ir kad
atskiros komerciniais pagrindais veikiančios valdžios institucijos
netrukdytų inovatyvių produktų ir paslaugų kūrimui. Be
to, sunkumai, patiriami veiksmingai ginant savo teises keliose valstybėse
narėse, kai pažeidžiamos VSI pakartotinio naudojimo taisyklės,
atgraso pakartotinius naudotojus nuo plataus užmojo pakartotinio naudojimo
projektų vystymo visoje Sąjungoje. Siekiant mažinti
vidaus rinkos susiskaidymą ir skatinti tarpvalstybinį VSI
produktų ir paslaugų naudojimą, neįmanoma toliau derinti
pagrindinio principo, apmokestinimo tvarkos, taikymo srities ir vykdymo
užtikrinimo mechanizmų vien valstybių narių lygmeniu. Taikymo
srities atžvilgiu šia peržiūra nesiekiama tiesiogiai ar netiesiogiai
reguliuoti teisės naudotis viešaisiais dokumentais, nes tai –
išskirtinė valstybių narių kompetencija. Persvarstytos nuostatos
būtų taikomos pakartotiniam naudojimui tų dokumentų, kurie
visuotinai prieinami, įskaitant ir dokumentus, kuriais galima naudotis
pagal nacionalines prieigos suteikimo taisykles. Be
to, šia peržiūra nesiekiama reguliuoti viešojo sektoriaus institucijų
atliekamo asmens duomenų tvarkymo ar intelektinės nuosavybės
teisių statuso, kurių atžvilgiu nesiūloma jokių
pakeitimų, palyginti su dabartinėmis direktyvoje nustatytomis
taisyklėmis. Be tikslingai
nukreiptų veiksmų Sąjungos lygmeniu reguliavimo veikla
nacionaliniu lygmeniu, kuri jau pradėta daugelyje valstybių
narių, gali dar labiau padidinti jau egzistuojančius didžiulius
skirtumus. Nesiėmus šių nacionalinių nuostatų derinti, jos
sutrikdys vidaus rinkos veikimą. Sąjungos veiksmai yra skirti tik
nustatytų kliūčių šalinimui ar prevencijai. 2011/0430 (COD) Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/98/EB
dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo
(Tekstas svarbus EEE) EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač jos 114 straipsnį, atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą, perdavus įstatymo galią
turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[19], atsižvelgdami į Regionų komiteto
nuomonę[20],
laikydamiesi įprastos
teisėkūros procedūros, kadangi: (1)
2003 m. lapkričio 17 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus
informacijos pakartotinio naudojimo[21]
nustatomos būtiniausios taisyklės, kuriomis reglamentuojamas
valstybių narių viešojo sektoriaus institucijų turimų
dokumentų pakartotinis naudojimas, ir tą naudojimą
lengvinančios praktinės priemonės; (2)
atvirųjų duomenų politika, kuria
skatinamas platus viešojo sektoriaus informacijos prieinamumas ir pakartotinis
naudojimas privačiais ir komerciniais tikslais, taikant tik
būtiniausius teisinius, techninius arba finansinius apribojimus arba visai
jų netaikant, gali labai paskatinti plėtoti naujas paslaugas,
paremtas naujoviškais tokios informacijos derinimo arba naudojimo metodais.
Tačiau tam reikia Sąjungos lygmeniu nustatyti vienodas leidimo dokumentus
naudoti pakartotinai taisykles, o to pasiekti taikant skirtingas valstybių
narių arba atitinkamų valdžios institucijų taisykles ir
praktiką neįmanoma; (3)
leidus pakartotinai naudotis viešojo sektoriaus
institucijos saugomais dokumentais, kuriama pridėtinė vertė
pakartotiniams naudotojams, galutiniams naudotojams ir plačiajai
visuomenei, taip pat daugeliu atvejų ir pačiai viešajai institucijai,
nes ji gauna atsiliepimus iš pakartotinių ir galutinių naudotojų
ir remdamasi tais atsiliepimais gali gerinti renkamos informacijos kokybę; (4)
nuo tada, kai 2003 m. patvirtintos pirmosios
viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo taisyklės,
duomenų, įskaitant viešuosius duomenis, kiekis pasaulyje staiga
smarkiai išaugo, be to, kuriami ir kaupiami naujų rūšių
duomenys. Kartu vyksta technologijų revoliucija duomenų
analizės, panaudojimo ir tvarkymo srityse. Dėl tokios sparčios
technologijų raidos tapo įmanoma kurti naujas paslaugas ir naujus
pritaikymo būdus, paremtus duomenų naudojimu, kaupimu ir derinimu.
Atsižvelgiant į sparčias permainas, 2003 m. priimtos
taisyklės nebetinka, todėl prarandamos ekonominės ir
socialinės galimybės, kurias atvertų viešųjų
duomenų pakartotinis naudojimas; (5)
be to, valstybės narės jau yra
nustačiusios pakartotinio naudojimo politiką pagal Direktyvą 2003/98/EB
ir kai kurios iš jų priima plataus užmojo atvirųjų duomenų
metodus, siekdamos gyventojams ir įmonėms supaprastinti
prieinamų viešųjų duomenų pakartotinį naudojimą
labiau, nei privaloma pagal šią direktyvą. Kad įvairių valstybių
narių skirtingos taisyklės netrukdytų kurti tarpvalstybinę
produktų ir paslaugų pasiūlą ir siekiant sudaryti
sąlygas panašių viešųjų duomenų pakartotiniam
naudojimui jais grindžiamoms Europos masto reikmėms, taip pat būtina
minimaliai suderinti tai, kokie viešieji duomenys turi būti atviri
pakartotiniam naudojimui informacijos vidaus rinkoje, atsižvelgiant į
atitinkamą prieigos tvarką; (6)
Direktyva 2003/98/EB dabar neįpareigojama
leisti pakartotinį dokumentų naudojimą. Sprendimą leisti
dokumentus naudoti pakartotinai ir toliau priima valstybės narės ar
atitinkama viešojo sektoriaus institucija. Kartu direktyva remiasi
nacionalinėmis prieigos prie dokumentų taisyklėms. Kai kurios
valstybės narės aiškiai susiejo pakartotinio naudojimo teisę su
šia prieigos teise, taip nustatydamos, kad visi visuotinai prieinami dokumentai
gali būti pakartotinai naudojami. Kitose valstybėse narėse
sąsaja tarp dviejų taisyklių rinkinių netokia aiški ir tai
skatina teisinį neapibrėžtumą; (7)
todėl Direktyva 2003/98/EB valstybės narės
turėtų būti aiškiai įpareigojamos leisti pakartotinai
naudoti visus visuotinai prieinamus dokumentus. Kadangi taip apribojamos
dokumentų autorių intelektinės nuosavybės teisės, taip
susiejant prieigos teisę ir naudojimo teisę neturėtų
būti viršijama tai, kas tikrai būtina, siekiant tikslų, dėl
kurių ši sąsaja pradėta taikyti. Todėl, atsižvelgiant
į Sąjungos teisės aktus ir į valstybių narių ir
Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus, visų pirma pagal Berno
konvenciją dėl literatūros ir meno kūrinių apsaugos ir
Susitarimą dėl intelektinės nuosavybės teisių,
susijusių su prekyba, aspektų (TRIPS susitarimo), dokumentams,
kurių autorių teisės priklauso trečiosioms šalims,
Direktyva 2003/98/EB neturėtų būti taikoma. Jei
intelektinės nuosavybės teisėmis vis dar apsaugoto dokumento,
laikomo bibliotekose (įskaitant universitetų bibliotekas), muziejuose
ir archyvuose, pirminis savininkas yra trečioji šalis, toks dokumentas
šioje direktyvoje laikomas dokumentu, kurio intelektinės nuosavybės
teisės priklauso trečiosioms šalims; (8)
taikant Direktyvą 2003/98/EB
neturėtų būti pažeidžiamos viešojo sektoriaus institucijų
darbuotojų teisės, kurias jie gali turėti pagal nacionalines
taisykles; (9)
pateikus dokumentą pakartotiniam naudojimui,
atitinkama viešojo sektoriaus institucija ir toliau turėtų
turėti teisę tokį dokumentą naudoti; (10)
direktyva pradedama taikyti bibliotekoms
(įskaitant universitetų bibliotekas), muziejams ir archyvams.
Direktyva netaikoma kitoms kultūros įstaigoms, tokioms kaip operos,
baleto arba kiti teatrai, įskaitant šioms institucijoms
priklausančius archyvus; (11)
siekdamos supaprastinti pakartotinį
naudojimą, viešojo sektoriaus institucijos turėtų leisti naudoti
dokumentus, pateikdamos juos elektroniniu formatu (kai įmanoma ir tinkama
– kartu su jų metaduomenimis) taip, kad būtų užtikrintas
sąveikumas, t. y. tvarkyti juos pagal principus, kuriais grindžiami
suderinamumo ir naudojamumo reikalavimai, taikomi erdvinei informacijai pagal 2007 m.
kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/2/EB, sukuriančią
Europos bendrijos erdvinės informacijos infrastruktūrą (INSPIRE)[22]; (12)
kai nustatomas atlyginimas už dokumentų
pakartotinį naudojimą, toks atlyginimas iš esmės
neturėtų viršyti ribinių sąnaudų, patiriamų
dokumentus dauginant ir platinant, nebent daroma išimtis, pagrįsta
objektyviais, skaidriais ir patikrinamais kriterijais. Reikėtų
ypač atsižvelgti į tai, kad neturėtų būti trikdoma
įprastinė veikla tokių viešojo sektoriaus institucijų,
kurios didžiąją dalį veiklos sąnaudų patiria
atlikdamos viešąją užduotį, susijusią su jų
intelektinės nuosavybės teisių naudojimu. Įrodyti, kad
atlyginimas pagrįstas sąnaudomis ir neviršija atitinkamų
ribų, turėtų viešojo sektoriaus institucija, imanti atlyginimą
už dokumentų pakartotinį naudojimą; (13)
dokumentų pakartotinio naudojimo atvejais
viešojo sektoriaus institucijos turi teisę, kai įmanoma,
pakartotiniams naudotojams taikyti tam tikrus reikalavimus, pavyzdžiui,
nurodyti šaltinį. Visais atvejais viešojo sektoriaus informacijos
pakartotinio naudojimo licencijose turėtų būti numatyta kuo
mažiau pakartotinio naudojimo apribojimų. Šiuo atžvilgiu svarbią
funkciją gali atlikti atviros internetu išduodamos licencijos,
suteikiančios pakartotinio naudojimo teisę be technologinių,
finansinių ar geografinių apribojimų ir grindžiamos atvirųjų
duomenų formatais. Todėl valstybės narės turėtų
skatinti atvirų valdžios licencijų naudojimą; (14)
nepriklausomos institucijos, kompetentingos viešojo
sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo srityje, turi
prižiūrėti, ar tinkamai įgyvendinami kai kurie šios direktyvos
aspektai, pavyzdžiui, teisės gynimo priemonių taikymo, apmokestinimo
principų laikymosi ir ataskaitų teikimo reikalavimų. Siekiant
užtikrinti Sąjungos lygmens metodų nuoseklumą, turėtų
būti skatinamas koordinavimas tarp nepriklausomų institucijų,
visų pirma keičiantis informacija apie geriausią praktiką
ir duomenų pakartotinio naudojimo politiką; (15)
kadangi šios direktyvos tikslo – lengvinti
Sąjungos masto informacijos produktų ir paslaugų,
grindžiamų viešojo sektoriaus dokumentais, kūrimą, užtikrinti,
kad privačios bendrovės galėtų viešojo sektoriaus
dokumentus veiksmingai tarpvalstybiniu mastu naudoti pridėtinę
vertę turintiems informacijos produktams ir paslaugoms kurti, ir apriboti
konkurencijos iškraipymus Sąjungos rinkoje – valstybės narės
negali pakankamai pasiekti, o dėl siūlomai veiklai būdingo
Europos masto jie gali būti geriau pasiekti Sąjungos lygmeniu,
Sąjunga gali priimti priemones pagal Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą.
Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva
neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti; (16)
šioje direktyvoje laikomasi pagrindinių
teisių ir principų, visų pirma pripažintų Europos
Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, įskaitant
teisę į nuosavybę (17 straipsnis). Jokia šios direktyvos
nuostata negali būti aiškinama ar įgyvendinama su Europos žmogaus
teisių konvencija nesuderinamu būdu; (17)
būtina užtikrinti, kad valstybės
narės (žr. 19 konstatuojamąją dalį) praneštų Komisijai
apie viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo mastą,
sąlygas, kuriomis ši informacija prieinama, ir nepriklausomos institucijos
veiklą. Siekiant užtikrinti Sąjungos lygmens metodų
nuoseklumą, turėtų būti skatinamas koordinavimas tarp
nepriklausomų institucijų, visų pirma keičiantis
informacija apie geriausią praktiką ir duomenų pakartotinio
naudojimo politiką; (18)
Komisija turėtų padėti
valstybėms narėms nuosekliai įgyvendinti direktyvą ir tuo
tikslu po konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis teikti
rekomendacijas dėl licencijų išdavimo sąlygų ir
formatų, visų pirma apmokestinimo ir sąnaudų
apskaičiavimo atžvilgiu; (19)
pagal [data] bendrą valstybių narių
ir Komisijos politinį pareiškimą dėl aiškinamųjų
dokumentų valstybės narės pagrįstais atvejais įsipareigojo
prie pranešimų apie perkėlimo priemones pridėti vieną ar
daugiau dokumentų, kuriuose paaiškinamos direktyvos sudėtinių
dalių ir nacionalinių perkėlimo priemonių atitinkamų
dalių sąsajos. Pagal šią direktyvą teisės aktų
leidėjas laikosi nuomonės, kad tokių dokumentų perdavimas
yra pagrįstas, (20)
todėl Direktyva 2003/98/EB turėtų
būti atitinkamai iš dalies pakeista, PRIĖMĖ ŠIĄ
DIREKTYVĄ: 1 straipsnis
Direktyvos 2003/98/EB pakeitimai Direktyva 2003/98/EB iš dalies keičiama
taip: 1.
1 straipsnio „Dalykas ir taikymo sritis“
pakeitimai: (1)
2 dalies a punktas keičiamas taip: „a) dokumentams, kurių teikimas
neįtrauktas į atitinkamų viešojo sektoriaus institucijų
viešąsias užduotis, kaip apibrėžta atitinkamos valstybės
narės įstatymu ar kitomis privalomomis taisyklėmis;“ (2)
2 dalies e punktas keičiamas taip: „e) dokumentams, kuriais disponuoja švietimo
ir mokslo įstaigos, tokios kaip mokslinių tyrimų subjektai,
įskaitant atitinkamais atvejais organizacijas, įsteigtas
mokslinių tyrimų rezultatams perduoti, taip pat mokyklos ir
universitetai (išskyrus universitetų bibliotekas kitų dokumentų
(ne mokslinių tyrimų dokumentų, apsaugotų
trečiųjų šalių intelektinės nuosavybės
teisėmis) atžvilgiu) ir“ (3)
2 dalies f punktas keičiamas taip: „f) dokumentams, kuriais disponuoja kultūros
įstaigos, išskyrus bibliotekas, muziejus ir archyvus;“ (4)
4 dalyje žodis „Bendrija“ keičiamas žodžiu
„Sąjunga“. (5)
5 dalies pabaigoje pridedamas toks sakinys: „Šios direktyvos nuostatomis nepažeidžiamos
viešojo sektoriaus institucijų darbuotojų ekonominės ir neturtinės
teisės, kurias jie gali turėti pagal nacionalines taisykles.“ 2.
2 straipsnis „Sąvokų apibrėžimai“
papildomas šia dalimi: „6. „elektroninis“ – toks skaitmeninis dokumentas,
kuris yra tinkamos struktūros, todėl kompiuterio programos gali
tinkamai nustatyti atskirus konstatuojamus faktus ir jų vidaus
struktūrą.“ 3.
3 straipsnis keičiamas taip: „3
straipsnis Bendrasis
principas (1)
Pagal 2 dalį valstybės narės
užtikrina, kad dokumentus, nurodytus 1 straipsnyje, būtų galima
pakartotinai naudoti komerciniams arba nekomerciniams tikslams III ir IV
skyriuose nustatytomis sąlygomis. (2)
Kai dokumentus leidžiama pakartotinai naudoti,
valstybės narės užtikrina, kad dokumentus, kurių
intelektinės nuosavybės teisės priklauso bibliotekoms
(įskaitant universitetų bibliotekas), muziejams ir archyvams,
būtų galima pakartotinai naudoti komerciniams arba nekomerciniams
tikslams III ir IV skyriuose nustatytomis sąlygomis.“ 4.
4 straipsnio „Pakartotinio naudojimo prašymų
tvarkymui taikytini reikalavimai“ pakeitimai: (1)
3 dalies pabaigoje pridedamas toks sakinys: „Tačiau bibliotekos (įskaitant
universitetų bibliotekas), muziejai ir archyvai tokios nuorodos nėra
įpareigoti pateikti.“ (2)
4 dalies pabaigoje pridedama tokia formuluotė: „Teisės gynimo būdams priskiriama
peržiūra, kurią gali atlikti nepriklausoma institucija, kuriai
suteikti konkretūs reguliavimo įgaliojimai, susiję su viešojo
sektoriaus informacijos pakartotiniu naudojimu, ir kurios sprendimai yra
privalomi atitinkamai viešojo sektoriaus institucijai.“ 5.
5 straipsnio „Galimos formos“ pakeitimai: (1)
1 dalyje žodžiai „elektroninėmis
priemonėmis“ keičiami žodžiais „elektroniniais formatais kartu su
šių dokumentų metaduomenimis“. 6.
6 straipsnio „Atlyginimas“ pakeitimai: (1)
Straipsnio pradžioje įrašomos šios dalys: „1. Kai nustatomas atlyginimas už
dokumentų pakartotinį naudojimą, viešojo sektoriaus
institucijoms mokama bendra atlyginimo suma negali viršyti ribinių
sąnaudų, patiriamų dokumentus dauginant ir platinant.“ „2. Išskirtiniais atvejais, visų
pirma, kai didelė dalis viešojo sektoriaus institucijų veiklos
sąnaudų, patiriamų vykdant tų institucijų
viešąją užduotį, yra susijusios su jų intelektinės
nuosavybės teisių naudojimu ir kai tai atitinka visuomenės
interesą, viešojo sektoriaus institucijoms, nepažeidžiant 3 ir 4
dalių nuostatų, gali būti leista taikyti didesnį nei
ribinių sąnaudų dydžio atlyginimą už dokumentų
pakartotinį naudojimą, remiantis objektyviais, skaidriais ir
patikrinamais kriterijais ir gavus 4 straipsnio 4 dalyje nurodytos
nepriklausomos institucijos sutikimą.“ „3. Nepaisant 1 ir 2 dalies nuostatų,
bibliotekos (įskaitant universitetų bibliotekas), muziejai ir
archyvai gali taikyti didesnį nei ribinių sąnaudų dydžio
atlyginimą už jų saugomų dokumentų pakartotinį
naudojimą.“ (2)
Dabartinė 6 straipsnio formuluotė tampa
šio straipsnio 4 dalimi. (3)
Pridedama nauja 5 dalis: „Įrodyti, kad atlyginimas atitinka šio
straipsnio nuostatas, privalo viešojo sektoriaus institucija, kuri ima
atlyginimą už pakartotinį naudojimą.“ 7.
7 straipsnyje „Skaidrumas“ po žodžių
„apskaičiuojant atlyginimą“ įrašomi žodžiai „viršijantį
ribines sąnaudas arba“. 8.
8 straipsnio pakeitimai: (1)
1 dalis keičiama taip: „Viešojo sektoriaus institucijos gali leisti
pakartotinai naudoti dokumentus nekeldamos jokių sąlygų arba
gali taikyti tokias sąlygas, kaip įpareigojimas pateikti nuorodą
į šaltinį, kai reikia, išduodamos licenciją. Tomis
sąlygomis be reikalo neribojamos pakartotinio naudojimo galimybės, ir
tos sąlygos nenaudojamos konkurencijai riboti.“ 9.
9 straipsnis keičiamas taip: „9
straipsnis Praktinio
pobūdžio priemonės Valstybės narės užtikrina, kad
būtų įgyvendintos praktinio pobūdžio priemonės,
lengvinančios pakartotiniam naudojimui prieinamų dokumentų
paiešką įvairiomis kalbomis, tokios kaip pagrindinių dokumentų
su aktualiais metaduomenimis registrų sąrašai, pageidautina prieinami
internetu ir pateikti elektroniniu formatu, ir portalai, sujungti su
decentralizuotais registrų sąrašais.“ 10.
11 straipsnio „Išskirtinių susitarimų
draudimas“ 3 dalies pabaigoje pridedamas toks sakinys: „Tačiau tokie susitarimai, taikomi
kultūros įstaigoms ir universitetų bibliotekoms, panaikinami
pasibaigus sutarčiai arba bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 20XX m.
gruodžio 31 d. [praėjus 6 metams nuo šios direktyvos
įsigaliojimo datos].“ 11.
12 straipsnis „Perkėlimas į
nacionalinę teisę“ pakeičiamas taip: „12
straipsnis Valstybės narės pateikia Komisijai
šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės
aktų pagrindinių nuostatų tekstus.“ 12.
13 straipsnyje „Peržiūra“ 2008 m. liepos 1 d.
data keičiama į [3 metai nuo perkėlimo į nacionalinę
teisę datos] datą ir įrašoma tokia pastraipa: „Valstybės narės kasmet teikia
Komisijai ataskaitą dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio
naudojimo masto, informacijos pateikimo naudoti sąlygų ir 4
straipsnio 4 dalyje nurodytos nepriklausomos institucijos veiklos.“ 2 straipsnis (1)
Valstybės narės ne vėliau kaip per 18
mėnesių priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės
aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos
nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų
tekstą bei tų nuostatų ir šios direktyvos atitikties
lentelę. (2)
Valstybės narės, priimdamos tas
nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia
nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato
valstybės narės. 3 straipsnis Ši direktyva įsigalioja kitą
dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. 4 straipsnis Ši direktyva
pagal Sutartis skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje Europos Parlamento vardu Tarybos
vardu Pirmininkas Pirmininkas [1] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2009:0212:FIN:LT:PDF. [2] http://www.economist.com/node/15557443. [3] http://webarchive.nationalarchives.gov.uk/+/interactive.bis.gov.uk/digitalbritain/report/,
p. 214. [4] Naujausių VSI pakartotinio naudojimo ir
susijusių rinkos pokyčių tyrimų apžvalga, G. Vickery, 2011 m.
rugpjūčio mėn. [5] http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/index_en.htm. [6] BALTOJI KNYGA Bendros Europos transporto erdvės
kūrimo planas. Konkurencingos efektyviu išteklių naudojimu
grindžiamos transporto sistemos kūrimas. COM(2011) 144 final, 2011 3 28. [7] COM(2008) 886 final/2 – 2009 3 20 klaidų
ištaisymas. [8] OL L 207/1, 2010 8 6. [9] http://www.epsiplatform.eu/. [10] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm. [11] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/actions_eu/policy_actions/mepsir/index_en.htm. [12] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/facilitating_reuse/exlusive_agreements/
index_en.htm. [13] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/docs/pdfs/economic_study_report_final.pdf. [14] http://tinyurl.com/culturePSI. [15] http://www.lapsi-project.eu/. [16] http://www.epsiplatform.eu/. [17] Jungtinės Karalystės 2005 m. Viešojo
sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo taisyklės, „Valdžios
institucija turi teisę leisti naudoti pakartotinai“ (7 taisyklė, 1
dalis). [18] Užtikrintos prieigos prie eismo
ir kelionių duomenų ir laisvo universalios eismo informacijos teikimo
tyrimas, Lyon, 2010 m. spalio 11 d. [19] OL C , , p. . [20] OL C , , p. . [21] OL L 345, 2003 12 31, p. 90. [22] OL L 108, 2007 4 25, p. 1.