This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document C2006/010/23
Case C-389/05: Action brought on 27 October 2005 by the Commission of the European Communities against the French Republic
Byla C-389/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. spalio 27 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai
Byla C-389/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. spalio 27 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai
OL C 10, 2006 1 14, p. 12–12
(ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV)
14.1.2006 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
C 10/12 |
Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. spalio 27 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai
(Byla C-389/05)
(2006/C 10/23)
Proceso kalba: prancūzų
2005 m. spalio 27 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos A. Bordes, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Prancūzijos Respublikai.
Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:
1) |
pripažinti, kad leisdama vykdyti su galvijų dirbtiniu apvaisinimu susijusia veikla tik „apvaisinimo centrams“, kuriems suteiktas leidimas Prancūzijoje, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 ir 49 straipsnius; |
2) |
priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas. |
Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
EB 43 ir 49 straipsniai atitinkamai įtvirtina įsisteigimo teisę ir laisvę teikti paslaugas. Be to, EB 46 straipsnis nustato, kad šių straipsnių nuostatos ir pagal jas taikomos priemonės neturi įtakos įstatymų ir kitų teisės aktų, kurie numato kitokį užsienio subjektų traktavimą ir yra pateisinami viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir jos sveikatos sumetimais, nuostatų taikymui. Vis dėlto pastaroji nuostata šioje byloje nėra ginčijama, kadangi Komisijos kaltinimas nėra susijęs su kitokiu užsienio subjektų, norinčių užsiimti dirbtinio apvaisinimo paslaugų teikimu Prancūzijoje, traktavimu, o de jure ir de facto susijęs su šių Bendrijos piliečių negalėjimu vykdyti šią veikla dėl to, kad Prancūzijoje pagal dvi Prancūzijos teisės nuostatas „apvaisinimo centrams“ buvo suteiktas monopolis.
Dirbtinio apvaisinimo paslaugos Prancūzijoje yra faktiškai ir teisiškai monopolizuotos „apvaisinimo centrų“, kurie kliudo šių paslaugų teikėjams iš kitų valstybių narių vykdyti šią veiklą naudojantis įsisteigimo laisve arba laisve teikti paslaugas. Prancūzijos viešosios valdžios institucijos nurodo sveikatos problemas, kuriomis, jų nuomone, galima pateisinti tokių griežtų nacionalinių priemonių priėmimą arba palikimą galioti, ir kurios panaikina šias dvi Sutartyje įtvirtintas laisves. Vis dėlto Komisija ginčija pateiktų argumentų pagrįstumą, manydama, kad, bet kuriuo atveju, šių apribojimų pobūdis yra neproporcingas siekiamo sveikatos apsaugos tikslo atžvilgiu, kuriuo iš esmės buvo remtasi juos pagrįsti.