This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0785
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN CENTRAL BANK, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE, THE COMMITTEE OF REGIONS AND THE EUROPEAN INVESTMENT BANK A SINGLE MARKET FOR GROWTH AND JOBS: AN ANALYSIS OF PROGRESS MADE AND REMAINING OBSTACLES IN THE MEMBER STATES - Contribution to the Annual Growth Survey 2014 -
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS CENTRINIAM BANKUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR EUROPOS INVESTICIJŲ BANKUI BENDROJI RINKA SKATINA AUGIMĄ IR DARBO VIETŲ KŪRIMĄ: VALSTYBĖSE NARĖSE PASIEKTOS PAŽANGOS IR LIKUSIŲ KLIŪČIŲ ANALIZĖ Įnašas į 2014 m. metinę augimo apžvalgą
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS CENTRINIAM BANKUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR EUROPOS INVESTICIJŲ BANKUI BENDROJI RINKA SKATINA AUGIMĄ IR DARBO VIETŲ KŪRIMĄ: VALSTYBĖSE NARĖSE PASIEKTOS PAŽANGOS IR LIKUSIŲ KLIŪČIŲ ANALIZĖ Įnašas į 2014 m. metinę augimo apžvalgą
/* COM/2013/0785 final */
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI, TARYBAI, EUROPOS CENTRINIAM BANKUI, EUROPOS EKONOMIKOS IR SOCIALINIŲ REIKALŲ KOMITETUI, REGIONŲ KOMITETUI IR EUROPOS INVESTICIJŲ BANKUI BENDROJI RINKA SKATINA AUGIMĄ IR DARBO VIETŲ KŪRIMĄ: VALSTYBĖSE NARĖSE PASIEKTOS PAŽANGOS IR LIKUSIŲ KLIŪČIŲ ANALIZĖ Įnašas į 2014 m. metinę augimo apžvalgą /* COM/2013/0785 final */
Įžanga Finansų ir ekonomikos krizė parodė, kad Europoje būtinos
esminės struktūrinės reformos. Į tai atsižvelgdama, Komisija pradėjo
įgyvendinti plataus užmojo programą, kuria siekiama užtikrinti sklandesnį
bendrosios rinkos veikimą. I ir II bendrosios rinkos aktuose numatyta keletas
teisės aktų pasiūlymų ir kitų priemonių, kuriomis siekiama skatinti ekonomikos
augimą ir užimtumą Europoje. Komisija neseniai pateikė ir pasiūlymų tęsti
skaitmeninės bendrosios rinkos kūrimą. Siekiant išnaudoti visą bendrosios
rinkos potencialą ir užtikrinti, kad bendroji rinka atitiktų XXI a.
reikalavimus, visus likusius pasiūlymus reikia skubiai priimti. Norint, kad bendroji rinka veiktų sklandžiai, ES teisės aktų
reformos nepakanka. Piliečiai, vartotojai ir įmonės galės realiai pasinaudoti
bendrosios rinkos privalumais tada, kai taisyklės veiks praktiškai. Reikia
ryžtingų ir nuoseklių veiksmų, kad rinkos veiktų tinkamai, o likusios kliūtys
būtų pašalintos. Po penkerių metų nuo krizės pradžios matyti atsigavimo
požymių. Daugelis valstybių narių ėmėsi reformų įgyvendinimo ir geresnių rinkos
sąlygų kūrimo priemonių, nepaisydamos netoliaregiškų tendencijų apsaugoti
nacionalines rinkas. Šioje ataskaitoje siekiama pagal strategiją „Europa 2020“
apžvelgti, kaip bendroji rinka veikia įvairiose valstybėse narėse. Joje
konstatuojama, kur nuo krizės pradžios padaryta pažangos, siekiama nustatyti
atvejus, kur išlieka kliūčių, ir remiantis tomis išvadomis apibrėžiamas
konkrečių politikos prioritetų kompleksas. Taigi šia ataskaita siekiama padėti
įgyvendinti bendruosius prioritetus, pateiktus Komisijos 2014 m. metinėje
augimo apžvalgoje, ir toliau rengti konkrečioms šalims skirtas rekomendacijas,
numatytos Europos semestro procese. Kaip ir pernykštėje ataskaitoje, šiemet daugiausia dėmesio
skiriama svarbioms sritims, kuriose augimo galimybės didžiausios: paslaugų,
tinklų ir skaitmeninės ekonomikos. Paslaugų sektoriai sparčiai auga ir sukuria
daugiausia darbo vietų. Nors padaryta pažangos, reikia imtis tolesnių veiksmų
siekiant išnaudoti visas paslaugų sektoriaus galimybes. Atsižvelgiant į tai,
kad paslaugos yra labai glaudžiai susijusios su kitais ekonomikos sektoriais,
ypač gamyba, taip pat reikia toliau gerinti pramonės produktų vidaus rinkos
veikimo sąlygas. Iš tiesų, nors prekių vidaus
rinka yra sėkminga, ES turi užtikrinti, kad jos teisinė sistema toliau liktų
pritaikyta spręsti problemas globalizuotame pasaulyje, kuriame inovacijos turi
lemiamos reikšmės ir produktai greitai kinta. Tuo tikslu Komisija dar šiais
metais pateiks ataskaitą dėl pramonės produktų vidaus rinkos. Šių metų ataskaitoje taip pat aptariamas finansų sektoriaus
veikimas, nes, nepagerinus galimybių gauti finansavimą ir geriau neintegravus
finansų rinkų, neįmanoma atkurti pasitikėjimo ir finansuoti realiosios ekonomikos. Tinklai ir toliau atlieka ekonomikos stuburo funkciją.
Elektroninių ryšių, energetikos ir transporto sektorių veikla kartu sukuria
8,9 % pridėtinės vertės ir 6,1 % darbo vietų ES-27, ir jų reikšmė
nesiliauja augusi[1].
Tie sektoriai taip pat teikia pagrindines gamybos priemones kitiems ekonomikos
sektoriams. Skaitmeninis sektorius yra ir pagrindinis našumo, kūrybingumo ir
inovacijų veiksnys. Kai kuriose stipriausios ekonomikos šalyse (G-8 šalyse,
Pietų Korėjoje ir Švedijoje) interneto ekonomika [2] lėmė maždaug
21 % BVP augimą 2006–2011 m. laikotarpiu[3]. Šios ataskaitos
I dalyje analizuojami pagrindiniai pirmiau nurodyti sektoriai ir nustatoma
keletas politikos prioritetų. II dalyje pateikiama daugiau horizontaliojo
pobūdžio išvadų apie bendrosios rinkos veikimą, pagrįstų ES vidaus ir išorės
vertės grandinių analize. I dalis. Bendrosios
rinkos padėtis pagrindinėse srityse, kuriose augimo potencialas didžiausias
2.1.
Bendra įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo apžvalga
·
2012
m. birželio mėn. Komunikate dėl geresnio valdymo[4] paskelbta apie
kompleksą priemonių, kuriomis būtų paspartinta pažanga pagrindinėse augimo
srityse. Jame paraginta taikyti visiško nepakantumo modelį: valstybės
narės turėtų perkelti ir įgyvendinti komunikato priede išvardytus ES
teisės aktus greitai ir teisingai, kad neliktų visiškai jokio ES nuostatų
perkėlimo į nacionalinę teisę ir laikymosi trūkumo. ·
Per
pusantrų metų pasiekta tam tikrų džiuginančių rezultatų (žr. priedą).
Komunikato priede nurodyti finansinių paslaugų, skaitmeninės bendrosios rinkos
ir transporto sričių teisės aktai visi perkelti laiku: perkėlimo trūkumas
sumažėjo iki tikslo – 0%. Tačiau energetikos sektoriuje dar reikia daug
nuveikti. Nors kai kurios valstybės narės pagerino rezultatus, daugelis
valstybių narių vis dar nesilaiko perkėlimo į nacionalinę teisę terminų, o
keturios valstybės narės nėra perkėlusios net trijų direktyvų iš keturių. ·
Komunikate
taip pat raginta svarbiausiose srityse veikti iniciatyviau ir aktyviau
užtikrinti vykdymą. Kai esama požymių, kad pažeidžiami pagrindiniai teisės
aktai, pažeidimo nagrinėjimo procedūros neturėtų užtrukti vidutiniškai
ilgiau nei daugiausia 18 mėnesių, o Teismo sprendimai turėtų būti visiškai
įvykdyti vidutiniškai ne ilgiau kaip per 12 mėnesių. Keliose srityse imtasi priemonių
griežtai siekti galimo ES teisės pažeidimo atitaisymo ir tokios pozicijos
rezultatai akivaizdūs, pavyzdžiui, paslaugų sektoriuje (žr. toliau). Vis dėlto
pažeidimo nagrinėjimo procedūros vidutiniškai trunka 29,4 mėnesio, o kai kurios
– ilgiau kaip 50 mėnesių; yra užtrukusių net 84 mėnesius. Situacija yra kur kas
geresnė energetikos (15 mėnesių) ir transporto (15,4 mėnesio) srityse.
2.2. Paslaugų rinkos
Rinkos veikimas ir ES integracijos kliūtys
Siekdamos geresnio paslaugų sektorių veikimo,
daugelis valstybių narių vykdo jų reformas. Pastaraisiais metais jos
ypač aktyviai vykdytos PT, ES, IT, GR ir PL ir (ne taip plačiai) SI ir CZ.
Vykdyti šias reformas raginta konkrečioms šalims skirtose rekomendacijose arba
programose, suderintose su atitinkamomis vyriausybėmis. Tačiau reikia reformų
ir keliose valstybėse narėse, kurios gavo su paslaugomis susijusias konkrečiai
šaliai skirtas rekomendacijas (tarp jų yra AT, BE, DE ir FR). Kitą paskatą reformoms suteikė Komisijos visiško
nepakantumo iniciatyva, kuria siekiama visiškos atitikties Paslaugų direktyvai.
Reaguodamos į „EU Pilot“ arba Komisijos inicijuotas pažeidimų
nagrinėjimo procedūras, praėjusiais metais tolesnes reformas pradėjo 13
valstybių narių. Tos reformos daugiausia susijusios su reklamos apribojimais,
gyvenamosios vietos reikalavimu arba teritoriniu leidimų apribojimu. Daugelyje valstybių narių toliau plėtoti
kontaktiniai centrai siekiant pasiūlyti įvairiapusiškesnes e.
valdžios paslaugas įmonėms (e. valdžios klausimai plačiau aptariami skirsnyje
„Skaitmeninės rinkos“). Sklandžiai įmonių veiklai reikia patikimos ir lengvai
prieinamos informacijos apie reguliavimo reikalavimus; joms taip pat reikia
galimybių internetu atlikti reikiamas administracines procedūras. Tai yra
kontaktinių centrų ir neseniai patvirtintos kontaktinių centrų chartijos
tikslas. Kai kurie kontaktiniai centrai jau integruoti į e. valdžios struktūras
(EE, ES, DK, NL, UK, SE, LU). Kitos šalys per pastaruosius metus pasiekė
pažangos (BG, EL, FR). BE, DE, LV, PL ir RO kontaktiniams centrams reikia
daugiau dėmesio, ypač procedūrų atlikimo internetu srityje. Apskritai bendrosios rinkos potencialas skatinti paslaugų
sektoriaus vystymąsi yra didelis. Praeitų metų ataskaitoje nurodytos
tendencijos, rodančios, kad integracija paslaugų sektoriuje buvo gerokai
mažesnė nei prekių rinkoje, nepasikeitė: prekybos integracija bendrojoje prekių
rinkoje siekia maždaug 22 %, o paslaugų – maždaug 5 %[5]. Panašiai ir
vartotojai paslaugų bendrosios rinkos veikimą vertino ne taip teigiamai, kaip
prekių bendrosios rinkos[6]. Paslaugų direktyvą įgyvendinant su platesniu
užmoju galėtų būti paskatintas ekonomikos augimas ir darbo vietų kūrimas ES. Priemonės, kurių
ėmėsi valstybės narės, siekdamos įgyvendinti Paslaugų direktyvą, per 5–10 metų
padidins BVP maždaug 0,8 %. Vien Paslaugų direktyvą įgyvendinus su
platesniu užmoju, BVP galėtų padidėti papildomai 0,6–2,6 %.[7] Be to, neseniai atliktame Paslaugų direktyvos įgyvendinimo
tarpusavio vertinime patvirtinta ankstesnio vertinimo išvada[8] , kad paslaugų sektoriuje išlikusių
reikalavimų dauguma valstybių narių atidžiai netikrino pagal proporcingumo
principą[9]. Atliekant
tokias patikras būtina įvertinti, ar šie apribojimai yra pagrįsti ir ar tų
pačių viešojo intereso tikslų negalima pasiekti taikant mažiau ribojančias
priemones. Todėl vis dar yra likę per daug įsisteigimo teisės apribojimų, kaip
antai prievolė bendrovėms būti tam tikros teisinės formos arba tam tikri
valdomos akcijų dalies ir kapitalo reikalavimai. Šios kliūtys gali riboti
paslaugų bendrovių steigimąsi visoje bendrojoje rinkoje, trukdyti tikrų verslo
modelių plėtrą ar riboti investicijas į sektorius, kurie turi įtakos augimui ir
naujovių diegimui. Nesiliauja kėlęs problemų nacionalinių darbo, mokesčių,
sveikatos ir saugos, vartotojų apsaugos ir sutarčių teisės taisyklių
netolygumas. Dėl to tarpvalstybinėje veikloje susidaro reikalavimų laikymosi
išlaidų, kurios labiau paveikia labai mažas ir mažas įmones. Kalbant apie galimybę imtis profesinės veiklos, kelios
valstybės narės pradėjo reformas, tačiau kliūčių imtis profesinės veiklos
išliko daugelyje sričių. Galimybės užsiimti profesine veikla kliūtys dažnai
yra profesinės kvalifikacijos reikalavimai arba rinkoje leidžiamo paslaugų
teikėjų skaičiaus apribojimai. Tas kliūtis galima pateisinti būtinybe išsaugoti
paslaugų kokybę, užtikrinti tinkamas specialistų technines žinias ir apsaugoti
vartotojus nuo neteisėtos veiklos. Visgi jos taip pat gerokai apriboja galimybę
pradėti profesinę veiklą ir ją vykdyti. Keletas valstybių narių pradėjo
peržiūras, kad įvertintų, ar viešosios politikos interesų neįmanoma pasiekti
nenustatant patekimo į rinką ir konkurencijos apribojimų. PT atlieka išsamią
patikrą ir reformuoja reglamentuojamąsias profesijas. IT persvarstė
horizontaliąją reglamentavimo sistemą. ES pateikė įstatymo projektą, kuriuo
visuose sektoriuose apribojamos profesinių organizacijų galios. Konkrečių
sektorių reformos taip pat inicijuotos PL, CZ ir SI. Komisija toliau gerins
tokių peržiūrų sąlygas vykdydama tarpusavio vertinimo procesą, inicijuotą pagal
persvarstytą Profesinių kvalifikacijų direktyvą[10], įskaitant
šalyse, kuriose perspektyvu vykdyti tolesnes reformas, pavyzdžiui, AT, DE ir
FR. Kalbant apie sveikatos paslaugas, daugelis valstybių
narių dar turi sukurti tinkamai finansuojamus nacionalinius kontaktinius
centrus, kurie padėtų pacientams naudotis savo teisėmis į sveikatos priežiūros
paslaugas kitose valstybėse narėse. Kita aktualija: laisvas sveikatos
priežiūros specialistų ir sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų judėjimas
reiškia didelį sektoriaus potencialą. Mažmeninės prekybos paslaugų sektoriuje
inicijuota keletas reformų ir reikia toliau šalinti likusias kliūtis (įskaitant
steigimosi kliūtis), kurios turi įtakos konkurencijai. FI pradėjo reformas,
siekdama padidinti konkurenciją mažmeninės prekybos sektoriuje. Ispanija ėmėsi
reformų, susijusių su nedidelėmis mažmeninės prekybos vietomis, tačiau
didesnėms prekybos vietoms lieka apribojimų. Nors kai kurie apribojimai gali
būti pateisinami viešuoju interesu (pavyzdžiui, dėl poveikio aplinkai), kitus
pateisinti sunkiau, nes jie, visų pirma, mažina konkurenciją ir taip daro
neigiamą poveikį ir pramonei (modernizavimo ir našumo aspektu), ir vartotojams
(didėja kainos ir mažėja pasirinkimas). Pagal Paslaugų direktyvą ekonominių
poreikių patikrinimas yra draudžiamas, tačiau jis vis tiek taikomas HU ir NL ir
tam tikruose DE bei ES regionuose. Komisija pateikė konkrečioms šalims skirtas
rekomendacijas BE, DK, FI, FR, DE, HU ir ES, skatindama tolesnes reformas. Kaip
paskelbta Europos mažmeninės prekybos veiksmų plane[11], Komisija
inicijuoja platesnes diskusijas ir keitimąsi geriausia praktika tarp valstybių
narių verslo steigimosi klausimais. Apribojimai dėl tarpvalstybinio prekių tiekimo
taip pat gali paveikti konkurenciją mažmeninėse rinkose. Mažmenininkai
ne visada gali laisvai apsirūpinti prekėmis už geriausią kainą visoje Europoje.
Esama rimtų priežasčių, kodėl skirtingose nacionalinėse rinkose tam tikros
kainos skiriasi, tačiau panašu, kad esama teritorinių tiekimo suvaržymų,
užkertančių kelią mažesnėms kainoms kai kuriose nacionalinėse rinkose (LU ir
BE), ypač prekės ženklu pažymėtų prekių atveju. Siekdama priimti sprendimą dėl
galimų tolesnių veiksmų, Komisija ketina toliau nagrinėti šį klausimą 2014 m.
ir konsultuotis su suinteresuotosiomis šalimis dėl galimų teritorinių tiekimo
suvaržymų. Vartotojai kartais susiduria su atvejais, kai dėl jų
pilietybės ar gyvenamosios vietos atsiranda kliūčių pirkti produktus ir
paslaugas visoje bendrojoje rinkoje arba padidėja kaina, kurią jie turi
mokėti, ypač internete. Ši juntamos diskriminacijos padėtis ne visada
susiklosto dėl objektyvių rinkos sąlygų ir ji turi įtakos vartotojų
pasitikėjimui bendrąja rinka. Viešosios valdžios institucijos yra pagrindiniai paslaugų
vartotojai Europoje. Teisingas, efektyvus ir skaidrus viešojo pirkimo taisyklių
taikymas teikia daug naudos. Kelios valstybės narės, įskaitant IT, GR, PT ir
ES, ėmėsi viešojo pirkimo srities reformų[12]. Daugelyje
valstybių narių paslaugų teikėjai ir viešojo sektoriaus biudžetas galėtų gauti
dar daugiau naudos, jei sutrumpėtų procedūros, padidėtų konkurencija ir
skaidrumas viešuosiuose konkursuose ir būtų užkirstas kelias pažeidimams
(pavyzdžiui, investuojant į pareigūnų, atsakingų už viešuosius pirkimus,
profesionalumo didinimą arba didinant skelbiamų pranešimų apie konkursą
nuošimtį) ir apskritai gerinant šio veiklos baro valdymą (pvz., geriau stebint,
informuojant ir keičiantis gerąja patirtimi). Reformos ypač reikalingos (bet ne
tik) BG, DE, HU, IT, MT ir RO, kaip nurodyta 2013 m. toms šalims pateiktose
konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose. Be to, atsižvelgiant į atliekų
tvarkymo ir IRT sektorių ekonominę reikšmę[13], būtų galima
ypač daug sutaupyti, jei tuose sektoriuose būtų geriau laikomasi viešųjų
pirkimų taisyklių, nes taip tose rinkose pagerėtų konkurencija. Politikos prioritetai Remiantis
tuo, kas išdėstyta pirmiau, valstybės narės turėtų sutelkti dėmesį į toliau
nurodomus pagrindinius prioritetus: ·
su
didesniais užmojais įgyvendinti Paslaugų direktyvą, sistemingai peržiūrint
reglamentavimo sistemas, kad būtų įvertintas užsilikusių kliūčių būtinumas ir
proporcingumas. Ypatingą dėmesį reikėtų skirti apribojimams, kurie buvo
nustatyti vykdant pastarojo meto tarpusavio vertinimą dėl teisinės formos ir
akcijų valdymo reikalavimų. ·
tinkamai
atsižvelgti į bendrosios rinkos principus priimant nacionalines taisykles,
kurios paveiks paslaugų teikimą ir įsisteigimą, tokias kaip
nacionalinis apmokestinimas, darbo teisė ir vartotojų apsaugos taisyklės. Tik
kompleksiškas požiūris į paslaugas sudarys sąlygas daryti didelę paslaugų
bendrosios rinkos integravimo pažangą; ·
supaprastinti
teisės aktus paslaugų sektoriuje taip, kad įmonėms, ypač MVĮ taptų paprasčiau
atlikti administracines procedūras. Veiksminga šio tikslo siekimo priemonė yra
e. valdžia. Todėl valstybės narės turėtų toliau gerinti kontaktinių centrų
veikimą – įtraukti juos į e. valdžios paslaugų sistemą (taip pat žr.
skirsnį „Skaitmeninės rinkos“); ·
pasinaudoti
galimybe, kurią suteikė skaidrumo ir tarpusavio vertinimo procesas, ir nuodugniai
patikrinti nacionaliniu lygmeniu galiojančius apribojimus, kurie turi įtakos
galimybei užsiimti reglamentuojamosiomis profesijomis: apsvarstyti
argumentus, kuriais teisinamas jų išsaugojimas atsižvelgiant į jų netiesioginį
poveikį kitoms rinkoms. Ištirti galimybę nustatyti mažiau ribojančius
mechanizmus, kuriais būtų užtikrintas vartotojų ir viešasis interesas; ·
naikinant
kliūtis stiprinti konkurenciją visame paslaugų sektoriuje, įskaitant mažmeninės
prekybos paslaugų sektorių. Visų pirma, turi būti atšaukti verslo steigimo
apribojimai, kurie nėra būtini ir proporcingi, o užsilikusi ekonominių poreikių
analizė turėtų būti sistemingai naikinama; ·
skatinti
skaidrumą ir informuotumą apie kainų skirtumus ir vartotojų teises bendrojoje
rinkoje, visų pirma per Europos vartotojų centrus ir kitas atsakingas valdžios
institucijas. Siekti mažinti nepagrįstą vartotojų diskriminaciją; ·
kurti
nacionalinius ryšių centrus, kurie padėtų pacientams, siekiantiems
pasinaudoti sveikatos priežiūros paslaugomis užsienyje; ·
dirbti
siekiant viešųjų pirkimų konkursuose sumažinti procedūrų sudėtingumą ir
trukmę, stiprinti konkurenciją, inter alia, didinant skaidrumą ir
didinant skelbiamų konkursų nuošimtį, ir investuoti į pareigūnų, atsakingų
už viešuosius pirkimus, profesionalumo didinimą. Jos taip pat turėtų
aktyviai dalyvauti užkertant kelią pažeidimams ir gerinti viešųjų pirkimų
proceso valdymą. Papildomas dėmesys turėtų būti skiriamas tinkamam viešojo
pirkimo taisyklių taikymui atliekų tvarkymo ir IRT sektoriuose. 2.3. Finansinės
paslaugos Rinkos veikimas ir ES
integracijos kliūtys Apskritai, finansų rinkos susiskaidymas (suvokiamas
kaip nacionalinių rinkų veikimo ir veiklos rezultatų skirtumai, susidarę dėl
laisvo kapitalo judėjimo arba finansinių paslaugų teikimo kliūčių) per krizę
padidėjo. Nors jau matyti stabilizacijos ženklų, šios tendencijos kryptis
turi būti pakeista. Susiskaidymą aiškiai liudija bendrovių atsakymai į SAFE
apklausą[14], kuri rodo
ryškius šalių tarpusavio skirtumus. Susiskaidymas taip pat akivaizdus, kai
lyginamos skirtingos bankų paskolų (kurios paprastai rūpi namų ūkiams ir MVĮ)
palūkanų normos skirtingose valstybėse narėse, kaip matyti 1 diagramoje. 1 diagrama. Palūkanų normos, paskolos ne finansų įmonėms (iki 1 metų termino; nesugrąžinta suma, vidutinės normos nuo 2013 m. sausio iki rugpjūčio mėn.) Šaltinis: Europos Centrinis Bankas. Danijos ir Kroatijos duomenų nėra. Taip pat galima matyti reikšmingus paskolų apimties
skirtumus (žr. 2 diagramą). Be to, nors duomenys nėra visiškai palyginami dėl
skirtingų cikliškų pokyčių ir dėl konkrečių priemonių, kurių imtasi kai kuriose
valstybėse narėse (t. y. Ispanijoje kai kurios paskolos buvo pervestos į „blogą
banką“, kuris nėra pinigų finansų įstaiga), vis tiek akivaizdu, kad apribotas
ar brangus skolinimas prisidėjo prie esminio bendros kredito, kuris suteiktas
ES realiajai ekonomikai tarpininkaujant bankams, apimties sumažėjimo. 2 diagrama. Paskolos ne finansų įmonėms, pinigų
finansų įstaigų balanso likutis (metinio augimo rodikliai, 2013 m. rugpjūčio mėn.) Šaltinis:
Europos Centrinis Bankas. Danijos, Jungtinės Karalystės ir Kroatijos duomenų
nėra. Susiskaidymą taip pat rodo vartotojų vertinimas. Vartotojai
finansines paslaugas[15] vertina kaip
rinkų grupę, kurios rezultatai ypač prasti, bet tų rinkų vertinimas skirtingose
valstybėse narėse svyruoja itin smarkiai. Jos ypač prastai įvertintos
valstybėse narėse Europos pietuose ir rytuose[16]. Suskaidymą kartais dar labiau stiprino kai kurių
nacionalinių priežiūros institucijų praktika tiek euro zonos, tiek euro zonai
nepriklausančiose valstybėse narėse. Siekdamos reaguoti į valstybės skolos
krizės keliamas galimas stabilumo problemas, kai kurios šalys ėmėsi rizikos
ribojimo priemonių, kurios daro atskiriamąjį poveikį, pavyzdžiui,
priemonių, kuriomis siekiama toje pačioje valstybėje išlaikyti likvidumą,
dividendus ir kitą bankų turtą[17]. Nors
ribojamosios rizikos ribojimo priemonės gali būti pateisintos siekiu išlaikyti
finansų rinkų stabilumą, nacionalinės priežiūros institucijos turi užtikrinti,
kad bet kuri priemonė, kuri gali apriboti laisvą kapitalo judėjimą, būtų
nediskriminacinė ir proporcinga tikslui. Todėl būtina sąlyga siekiant sumažinti
vidaus rinkos susiskaidymo riziką – glaudus ir lojalus nacionalinių priežiūros
institucijų bendradarbiavimas globojant Europos bankininkystės institucijai
(EBI). Neseniai priimtas bankų kapitalo reikalavimų teisės aktų
rinkinys[18] sutvirtins ES
bankus, padidins jų pajėgumą tinkamai valdyti su jų veikla susijusią riziką ir
padengti nuostolius, kurie jiems gali susidaryti vykdant veiklą. 28 valstybės
narės turi užtikrinti, kad šios taisyklės būtų įgyvendintos iki 2014 m.
sausio 1 d. Siekiama, kad rengiamas bendras taisyklių
sąvadas,
kuriuo visoje ES būtų užtikrintos vienodos taisyklės, priežiūra ir
pertvarkymas, ir formuojamoji bankų sąjunga atkurtų pasitikėjimą ir taip
palengvintų finansavimą – visa tai sustiprintų finansinių paslaugų vidaus rinką.
Todėl nepaprastai svarbu užbaigti visas jo sudedamąsias dalis[19] ir skubiai bei
veiksmingai jį įgyvendinti. Be to, labai svarbu užtikrinti tinkamą, greitą
ir vienodą kitų esminių finansų reformos darbotvarkės elementų įgyvendinimą,
kai jie įsigalioja, siekiant išsaugoti finansų stabilumą ir atkurti vartotojų
pasitikėjimą. Todėl Bendro priežiūros mechanizmo reglamente reikalaujama
atlikti turto kokybės patikrinimą iki tol, kol tiesioginę priežiūrą
perims nauja bendra priežiūros institucija – ECB. Šis patikrinimas bus dalis
platesnio proceso, kuriame dalyvaus Europos bankininkystės institucija ir bus
atliekamas bankų balanso vertinimas ir testavimas nepalankiausiomis sąlygomis[20]. Tas procesas
turėtų pagerinti pasitikėjimą rinkoje ir padėti toliau mažinti finansų rinkų
susiskaidymą. Todėl valstybės narėms svarbu kruopščiai pasirengti tiems
procesams ir dėti visas reikiamas pastangas, įskaitant tinkamų finansinio
stabilumo stiprinimo priemonių sukūrimą prieš proceso pabaigą ir pasirengimą
įgyvendinti persvarstytas taisykles dėl valstybės pagalbos bankams. Prieš įsigaliojant Alternatyvaus investavimo fondų valdytojų
(AIFV) direktyvai[21], AIFV veikla
Europoje buvo nepakankamai skaidri, o reguliavimo ir priežiūros sistema
neaprėpė su ja susijusios rizikos. Nors direktyvos perkėlimo į nacionalinę
teisę galutinis terminas buvo 2013 m. liepos mėn., iki šiol į nacionalinę
teisę ją perkėlė ne visos valstybės narės. Dėl integruotos mokėjimo paslaugų rinkos euro
zonoje mokėjimai taps pigesni, paprastesni ir saugesni. Daugiau kaip 10
metų po euro, kaip bendrosios valiutos ir bendros mokėjimo priemonės, įvedimo
tebeveikia 28 skirtingos pinigų mokėjimo sistemos. SEPA reglamente[22] kaip galutinis
terminas nustatyta 2014 m. vasario 1 d., kai nacionalinės ir
Europos vidaus kredito pervedimo ir tiesioginio debeto operacijos eurais turėtų
tapti SEPA kredito pervedimais (angl. SCT) ir SEPA tiesioginio debeto operacijomis
(angl. SDD). Tai tiesiogiai paveiks daugiau nei 35 mlrd. kasmet euro zonoje
atliekamų kredito pervedimų ir tiesioginio debeto operacijų. Pagal ECB SEPA
rodiklį liepos mėn. bendras perėjimo euro zonoje lygis buvo – 50 % SCT
(palyginti su 38,2 % vasario mėn.) ir 4,8 % SDD (palyginti su
2,3 % vasario mėn.). Tai reiškia, kad, norint laikytis perėjimo prie SEPA
galutinio termino, visoms procese dalyvaujančioms šalims reikia nedelsiant
suintensyvinti perėjimo prie SEPA pasirengimą, komunikacijos pastangas ir
įgyvendinimo priemones. ES lygmeniu buvo imtasi keleto veiksmų siekiant
pagerinti MVĮ galimybes gauti finansavimą[23]. Nacionaliniu
lygmeniu valstybės narės turi aktyviau remti MVĮ galimybes gauti finansavimą,
taip pat pasinaudodamos ES lygmeniu suteiktomis veikimo galimybėmis, tarp kurių
yra reguliavimo, ES finansinių priemonių, naujų valstybės pagalbos taisyklių
dėl rizikos finansavimo ir kitos priemonės, kuriomis siekiama MVĮ pagerinti
aplinką. Siekiant palengvinti MVĮ tarpvalstybinę veiklą ir finansavimą,joms
taip pat labai aktuali prieiga prie informacijos apie įmones visoje vidaus
rinkoje. Todėl labai svarbu, kad pirmiausia būtų laiku
(galutinis terminas 2014 m. liepos 7 d.) į nacionalinę teisę perkelta
Direktyva dėl centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveikos[24], kurioje
reikalaujama, kad visos valstybės narės elektroniniu būdu susietų savo verslo
registrus. Toliau numatoma susieti nemokumo registrus per Europos e. teisingumo
portalą[25] ir modernizuoti
Europos Sąjungoje galiojančius nemokumo teisės aktus[26]. Politikos prioritetai Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, valstybės narės turėtų
sutelkti dėmesį į toliau nurodomus pagrindinius prioritetus: ·
užtikrinti,
kad naujos taisyklės dėl bankų kapitalo reikalavimų būtų įgyvendintos iki
2014 m. sausio 1 d.; ·
imtis
visų būtinų priemonių, įskaitant tinkamas finansinio stabilumo stiprinimo
priemones ir pasirengimą įgyvendinti persvarstytas taisykles dėl valstybės
pagalbos bankams, iki turto kokybės patikrinimo, balanso patikrinimo ir
testavimo nepalankiausiomis sąlygomis procesų; ·
užtikrinti
visišką nacionalinių priežiūros institucijų atitiktį bankų sektoriaus teisės
aktuose nustatytiems bendradarbiavimo reikalavimams, kad būtų išvengta nekoordinuojamų
ar neproporcingų veiksmų, kurių kaip ribojamųjų rizikos ribojimo priemonių
imtųsi nacionalinės priežiūros institucijos. Tai ypač svarbu užtikrinti iki
tol, kol nepradėjo visapusiškai veikti bendras priežiūros mechanizmas; ·
baigti alternatyvaus
investavimo fondų valdytojų direktyvos įgyvendinimą; ·
užtikrinti,
kad visi rinkos dalyviai iki 2014 m. vasario 1 d. pereitų prie SEPA. Komunikacijos
pastangos ir visuomenės informavimo veiksmai nacionaliniu lygmeniu turi būti
suintensyvinti, visų pirma orientuojantis į MVĮ, mažas viešojo
administravimo įstaigas ir vietos valdžios institucijas; ·
skatinti
ir remti MVĮ galimybes gauti finansavimą, ypač: o plėtojant bankų
finansavimo alternatyvas ir novatoriškus finansavimo šaltinius, įskaitant: MVĮ
obligacijų ir alternatyvių vertybinių popierių rinkų plėtros galimybes,
vertybinių popierių rinkų, kurių specializacija – sparčiai augančios MVĮ,
minios finansavimas ir rizikos kapitalas, skatinimą. Pastarosios dabar jau
įmanomos visoje Europoje po to, kai priimti Europos rizikos kapitalo fondų[27] ir Europos
socialinio verslumo fondų reglamentai[28]; rengiamos
valstybės pagalbos taisyklės dėl rizikos finansavimo taip pat vienodins sąlygas
skirtingose valstybėse narėse ir pagerins MVĮ galimybes gauti rizikos kapitalo; o tobulinti
procesus, kuriais nustatoma kredito MVĮ kokybė, ir palengvinti galimybę gauti
bendrovių informaciją kitose valstybėse, kad būtų galima užtikrinti
informacijos apie įmones visoje ES prieinamumą. Pirmas žingsnis šia
linkme yra laiku į nacionalinę teisę perkelti Direktyvą dėl centrinių,
komercinių ir bendrovių registrų sąveikos; o finansavimo
srautų tiekimo grandinėje, įskaitant prekybos finansavimą, gerinimas ir kova su
mokėjimų vėlavimu padėtų sumažinti MVĮ likvidumo suvaržymus ir pagerintų MVĮ
apyvartinių lėšų būklę. 2.4. Energijos rinkos Rinkos veikimas ir ES
integracijos kliūtys Trečiojo energetikos dokumentų
rinkinio tikslas – baigti kurti dujų ir elektros energijos vidaus rinką.
Tačiau praėjus dvejiems metams nuo galutinio termino vis dar vėluojama jį
perkelti į nacionalinę teisę, įgyvendinti ir veiksmingai taikyti vietoje. 2013 m. spalio
25 d. dar buvo nebaigta 12 bylų dėl direktyvų neperkėlimo: devynias iš jų
Komisija yra iškėlusi ES Teisingumo Teisme, o trys yra pasiekusios pagrįstos
nuomonės etapą ES. Bylos susijusios su 7 skirtingomis valstybėmis narėmis (PL,
SI, FI, EE, RO, IE ir LT). Be to, Komisija tebeatlieka nacionalinių teisės aktų
atitikties vertinimą, nes daug pranešimų atsiųsta tik visai neseniai. Vis dar reikalingos didelės
investicijos į energetikos infrastruktūrą, tokią kaip
perdavimo vamzdynai ir elektros energijos tinklai, saugojimo ir SGD projektai,
kad, siekiant sustiprinti ir užtikrinti tiekimo saugumą, energiją būtų galima
laisvai perduoti ir ja laisvai prekiauti tarpvalstybiniu mastu. 2013 m.
trylikai valstybių narių (BG, EE, FR, DE, IT, LV, LT, MT, PL, RO, SK, ES ir UK)
pateiktose konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose nurodytas poreikis
padidinti elektros energijos ir (arba) dujų tiekimo infrastruktūrų jungčių
skaičių. Po to pagerėjo dujų ir elektros energijos jungčių padėtis (pvz.,dujų
jungtys Afrikos–Ispanijos–Prancūzijos koridoriuje, elektros jungtys tarp PT ir
ES, UK, IE ir Baltijos jūros regione; dujų transportavimo priešinga kryptimi
projektų plėtra, ypač Centrinėje ir Rytų Europoje). Tie projektai padėjo
pagerinti rinkų veikimą. 2013
m. spalio mėn. Europos Komisija patvirtino sąrašą su 248 svarbiausiais
energetikos infrastruktūros bendro intereso projektais, kuriems būtų naudingos
spartesnės ir efektyvesnės leidimų išdavimo procedūros ir tobulesnė reguliavimo
tvarka; jiems taip pat galima prašyti Europos infrastruktūros tinklų priemonės
(EITP) finansinės paramos. Elektros energijos gamybos rinka dar labai
koncentruota.
Aštuoniose valstybėse narėse daugiau kaip 70 % energijos gamybos
kontroliuoja tradiciniai operatoriai[29]. Ypač didelė
koncentracija (rinkos dalis sudaro daugiau kaip 75 %) EE, LV, FR, LU ir
SK. Mažiausia rinkos dalis, kurią užima nacionaliniu lygmeniu didžiausia
gamybos įmonė, nustatyta Lenkijoje ir Ispanijoje. Mažmeninėje dujų rinkoje,
išskyrus LV, kurios nacionalinėje pardavimo rinkoje dominuoja vienintelis
subjektas, didžiausios mažmeninės prekybos įmonės, kurioms tenka 90 %,
veikia LT, PL ir EE. Palyginti maža didžiausių mažmeninės prekybos įmonių
rinkos skverbtis nacionaliniu lygmeniu (mažiau nei 30 %) yra DE, HU ir IT. Vartotojai elektros energijos ir dujų rinkas
laiko vienomis prasčiausiai veikiančių rinkų[30].
Abiejų rinkų rezultatas mažesnis už vidutinišką pasirinkimo, palyginamumo,
galimybės keisti tiekėjus ir tarifus srityse – tai reiškia, kad vartotojai nėra
aktyvūs rinkos dalyviai. Apskritai elektros energijos ir dujų rinkų būklė
labiausiai pagerėjo BE, o elektros energijos rinka ryškiausiai pablogėjo EE ir
BG. Įdiegus pažangiąsias skaitiklių sistemas vartotojai įgis
galimybę gauti tikslesnę ir dažnesnę grįžtamąją informaciją apie energijos
suvartojimą, sumažės klaidų tikimybė, taps lengviau išrašyti sąskaitas ar
keisti tiekėją ir sumažės naudojama infrastruktūra. 16 valstybių narių su
maždaug 84 % ES vartotojų nusprendė ne vėliau kaip 2020 m. įdiegti
pažangiuosius elektros skaitiklius. Jos numato investuoti apie 35 mlrd.
EUR. Dujų sektoriuje diegti pažangiuosius skaitiklius jau nusprendė 7 valstybės
narės su 30 % vartotojų. Jos numato investuoti apie 15 mlrd. EUR.
Norint sumanymą gyvendinti sėkmingai, labai svarbu laimėti vartotojų
pasitikėjimą, kaip pastebėta SE ir FI. Dėmesio nusipelno ir kylantis nerimas
dėl duomenų apsaugos ir saugumo. Valstybės
narės turėtų palaipsniui atsisakyti mažmeninių kainų reguliavimo. Šis
reguliavimas paprastai atgraso konkurentus nuo įžengimo į rinką ir tiek naujus,
tiek tradicinius investuotojus sulaiko nuo investavimo. Liovusis reguliuoti
mažmenines kainas, joms augti neleistų padidėjusi konkurencija ir valstybių
narių veikla, kuria didinamas mažmeninių energijos rinklų skaidrumas ir
vartotojams suteikiamos geresnės informavimo priemonės – visa tai padės
vartotojams pasinaudoti pasirinkimo laisve ir konkurencijos privalumais. Kai
mažmeninės kainos reguliuojamos, paslaugų kokybė ir inovacijos paprastai yra
menkesnės. Laipsniškai naikinant kainų reguliavimą, reikėtų
sustiprinti paramą pažeidžiamiems vartotojams: energijos vartojimo
efektyvumo priemones įgyvendinti kartu su specialiomis paramos priemonėmis
(įskaitant, pavyzdžiui, finansinę pagalbą, kuria pažeidžiamiems vartotojams
būtų padedama apmokėti sąskaitas). Veiksmų tinkama linkme ėmėsi AT, DE, NL, SE,
kuriose parama susieta su energijos rinkos kaina. 2013 m. BG, FR, HU, PL, RO
gavo konkrečiai šaliai skirtas rekomendacijas dėl reguliuojamų kainų. Norint, kad valstybės narės įgyvendintų
privalomus 2020 m. atsinaujinančiosios energijos naudojimo tikslus
(20 % bendro galutinio vartojimo poreikio patenkinti iš atsinaujinančių
energijos šaltinių pagaminta energija), taip pat reikia didelių investicijų į
gamybos pajėgumus. Nors 2011 m. dauguma valstybių narių jau pasiekė savo
2011–2012 m. tarpinį tikslą (išskyrus BE, FR, LV, MT, NL ir UK), nuveikti
reikia dar daug. Artimiausiu laiku ir vidutinės trukmės laikotarpiu daugeliui
atsinaujinančiosios energijos technologijų parama technologijai ir toliau bus
reikalinga. Ji turėtų būti teikiama pagal Komisijos paskelbtas gerosios
patirties gaires[31]. Siekiant užtikrinti, kad, padidėjus
atsinaujinančių energijos išteklių (vėjo, saulės) daliai, būtų išsaugotas
nuolatinis energijos gamybos pajėgumas, kartais bus reikalingi pajėgumų
atlyginimo mechanizmai. Tačiau tokie mechanizmai gali labai iškraipyti
rinką, ir todėl turėtų būti paskutine priemone, leistina tik po to,
kai visapusiškai išnaudotos reagavimo į paklausą, energijos vartojimo efektyvumo
ir tarpvalstybinio bendradarbiavimo priemonės. Politikos prioritetai Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, valstybės
narės turėtų sutelkti dėmesį į toliau nurodomus pagrindinius prioritetus: ·
iki galo ir laiku perkelti trečiojo energetikos dokumentų rinkinio
direktyvas ir tinkamai taikyti trečiojo energetikos dokumentų rinkinio
reglamentus; ·
priimti
ir taikyti elektros energijos ir dujų tinklo kodeksus, kuriuose, siekiant
palengvinti tarpvalstybinę prekybą ir tarpvalstybinį tinklų eksploatavimą,
reglamentuojamas kasdienis rinkos veikimas; ·
padidinti
tinklų sujungimo su kaimyninėmis šalimis pajėgumą, inter alia,
visapusiškai taikant reglamentą, kuriame pateikiamos gairės dėl
transeuropinės infrastruktūros. Be to, valstybės narės, spręsdamos tiekimo
saugumo uždavinius, turėtų žvelgti iš platesnės tarpvalstybinės perspektyvos; ·
suteikti
daugiau galių vartotojams, užtikrinant, kad jie galėtų lengviau gauti
skaidresnę ir paprastesnę informaciją, būtų geriau pasirengę tapti atvirų rinkų
dalyviais ir pasinaudoti dažno matavimo duomenimis, kurie būtų prieinami
įdiegus pažangiųjų skaitiklių sistemas; ·
laipsniškai panaikinti kainų reguliavimą kartu užtikrinant
pažeidžiamų vartotojų apsaugą. Parama turėtų būti skiriama pagal
specifinius pažeidžiamų vartotojų poreikius, kartu išvengiant neproporcingo
poveikio konkurencijai energijos rinkose; ·
persvarstyti valstybės įsikišimą laikanti gerosios patirties,
kurią nustatė Komisija,[32] siekiant
energetikos sektoriuje išvengti subsidijų, paramos schemų, mokesčių
ar rinkliavų, kurie iškraipo rinkos veikimąarba daro nereikalingą ir
neproporcingą poveikį namų ūkių ir įmonių pajėgumui įpirkti energiją.
2.5.
Transporto rinkos
Rinkos veikimas ir ES integracijos kliūtys Kadangi integruojant transporto paslaugas
pasiekta mažai pažangos, 2013 m. Komisija pasiūlė reikšmingas iniciatyvas[33]
geležinkelių ir aviacijos sektoriuose. Vis dėlto, siekiant sukurti tikrą
transporto paslaugų vidaus rinką, reikia daugiau padaryti valstybių narių
lygmeniu, nes skirtingi nacionaliniai prioritetai ir transporto
rinkos susiskaidymas ir toliau turi neigiamos įtakos transporto paslaugų
kokybei Europoje. Susisiekimo traukiniais
paslaugų rinką vartotojai laiko vienu prasčiausiai veikiančių paslaugų
sektorių. 31 paslaugų rinkų sąraše 2013 m. tai rinkai teko 25 vieta.
Tačiau esama teigiamų poslinkių: rinkos rezultatai šiek tiek pagerėjo nuo
2012 m., kai ji tebuvo 27 vietoje[34]. Nors oro
susisiekimo paslaugų rinka apskritai vertinama gana gerai, penktadalis visų
tarpvalstybinių skundų pateikiamas dėl keleivių skrydžių arba bagažo vežimo oro
transportu[35]. Transporto sektoriuje vykdymo užtikrinimo palyginamieji
rodikliai (apie tai plačiau priede) yra neblogi: visos valstybės narės
pagaliau perkėlė visas septynias susijusias direktyvas. Tačiau ir toliau kyla tinkamo pagrindinių šios srities teisės aktų
perkėlimo į nacionalinę teisę ir įgyvendinimo sunkumų. Todėl pradėta 20 pažeidimo nagrinėjimo bylų, kuriose
svarstoma, ar 14 valstybių narių transporto teisės aktai atitinka ES teisę. Lyginant konkrečias transporto rūšis, integracijos
kliūtys geležinkelio paslaugų sektoriuje yra labiausiai įsisenėjusios.
Patekimas į rinką ir toliau yra pagrindinė problema, nors 2007 m.
konkurencijai atverta krovinių vežimo geležinkeliais rinka, o 2010 m.
–tarptautinio keleivių vežimo paslaugų rinka. Kelios valstybės narės išlaikė monopolinę teisę
keleivių vežimo vidaus maršrutais rinkoje (FI, FR, ES, BE, NL[36]).
Daugelis kitų valstybių narių tiesiogiai sudaro viešųjų paslaugų sutartis,
nerengdamos atviro konkurso (BE, CZ, EL, ES, FR, HR, IE, LU, RO, SI)[37]. O
kai kuriose šalyse rinkos atvėrimas de jure padėties nepakeitė, nes
atviruose konkursuose dėl viešųjų paslaugų naujų rinkos dalyvių neatsirado (BG,
LT, LV, SK). Kita kliūtis naujiems operatoriams patekti į
rinką ir veiksmingai teikti geležinkelio paslaugas yra nepakankamas
infrastruktūros valdytojų ir paslaugų operatorių savarankiškumas ir skaidrumo
finansų srityje trūkumas, dėl kurio gali rastis diskriminacinis elgesys ir
rinkos iškraipymai. 2013 m. vyko 42 pažeidimo nagrinėjimo procedūros (2013 m.
birželio mėn. būklė), pradėtos beveik visoms valstybėms narėms dėl geležinkelių
paslaugų; nemažai, skundų buvo pateikta ir pagal konkurencijos taisykles. Kai
kuriant atviras ir konkurencingas geležinkelių transporto rinkas nedaroma
pažanga, ypač tranzito šalyse ir (arba) didelėse rinkose, kuriose patekimo į
rinką potencialas yra didesnis, visai Europos ekonomikai gali būti padaryta
didžiulė žala Šis nerimas išsakytas 2013 m. konkrečioms šalims skirtose
rekomendacijose, kuriose AT, DE, ES ir FR buvo rekomenduojama padidinti
konkurenciją geležinkelių rinkoje, o BE, BG, IT, PL ir RO – sustiprinti
reguliavimo institucijos (-ų) vaidmenį. Apie 40 % bendrosios rinkos prekių
pervežama trumpais nuotoliais jūra iš vieno ES uosto į kitą. Tačiau laivybos
paslaugos tarp valstybių narių yra reglamentuojamos gaišinančiomis ir
nepatogiomis procedūromis, nes jūrų transportas laikomas susisiekimo su šalimis
už išorinių sienų priemone. Pateikdama „Mėlynosios juostos“ iniciatyvą[38],
Europos Komisija siekė sukurti tikrą jūrų transporto bendrąją rinką, kad
tarp ES uostų vežamoms ES prekėms galiotų supaprastinta tvarka ir nebebūtų
taikomi administraciniai formalumai, kurie taikomi iš užjūrio uostų atvežamoms
prekėms. Tai didina šios transporto rūšies patrauklumą. Pokyčiai aviacijos sektoriuje rodo galimą rinkos
liberalizavimo naudą. Nuo praėjusio amžiaus dešimtojo dešimtmečio nuolat augo
ES viduje oru pervežtų keleivių skaičius, o kainos gerokai sumažėjo. Nuo 1995
m. iki 2011 m. kilometrų, kuriuos nuskrido keleiviai, skaičius ES padidėjo
daugiau nei 66 %, ir dabar oro transportui tenka beveik 9 % ES
rinkos. Tačiau ES oro erdvė vis dar suskaidyta, todėl auga sąnaudos, o
europiniai veiklos vykdytojai atsiduria nepalankioje padėtyje, palyginti su
užsienio konkurentais. Todėl nauda veiklai, kuri bus gauta įgyvendinus
funkcinius oro erdvės blokus, ir įtakingas ES tinklo valdytojas yra būtini
tolesnio rinkos integravimo elementai. Be to, oro navigacijos paslaugos
teikiamos nekonkuruojant, ir reikia gerinti tiek jų kokybę, tiek ekonominį
efektyvumą. 2013 m. birželio mėn. Europos Komisija pateikė pasiūlymus, kuriais
būtų paspartinta Europos skrydžių valdymo sistemos reforma[39]. Kalbant apie vykdymo užtikrinimą, kelios
valstybės narės, siekdamos tinkamai įgyvendinti Oro uosto mokesčių direktyvą,
ir toliau susiduria su problemomis, kaip ypač gerai matyti iš
diskriminacinių oro uostų mokesčių atvejų. 2012–2013 m. pradėtos oficialios valstybės pagalbos
tyrimo procedūros, visų pirma DE, FR, IT, taip pat RO, PL, DK, SE, siekiant
užtikrinti, kad oro uostams ir oro transporto bendrovėms suteiktas viešasis
finansavimas neužkirstų kelio sąžiningai konkurencijai aviacijos sektoriuje. Rinkos atvėrimas taip pat buvo sėkmingas tarptautinio
kelių transporto sektoriuje. Tarptautinis krovinių vežimas kelių transportu
2000–2011 m. padidėjo 32 % ir apima beveik 33 % visų krovinių vežimo.
Tačiau kyla kliūčių optimaliai suderinti transporto pasiūlą ir paklausą, nes yra
likę apribojimų laikinai teikti krovinių vežimo vidaus kelių transportu
paslaugas ir nuolat veikti vidaus kelių transporto rinkose[40]. Krovinių vežimo vidaus kelių
transportu rinkos lieka atskirtos nuo tarptautinės konkurencijos[41]. Ribojant kabotažo veiklą ir
laiką varžoma krovinių vežėjų kelių transportu laisvė teikti paslaugas. Todėl
kabotažas užima tik labai mažą ES krovinių vežimo kelių transportu rinkos dalį
(apie 2 % visų pervežamų krovinių). Be to, kai kurios valstybės narės (FI,
DK) nustatė papildomų priemonių, kad neįsileistų į savo rinkas vežėjų
nerezidentų konkurencijos. Kitose valstybėse narėse, kaip antai Ispanijoje,
toliau ribojamas nuolatinis smulkių įmonių steigimasis. Šioje srityje Komisija
taip kreips dėmesį į tai, ar aiškiai interpretuojami patekimo į rinką ir
socialinių standartų aspektai ir ar vienodai užtikrinamas galiojančių teisės
aktų vykdymas. Svarbu ir tai, kad, panaikinus apribojimus vežėjų iš ES-12 šalių
veiklai, jie gerokai labiau įsitraukė į tarptautinio krovinių vežimo kelių
transportu rinką: tarptautiniu mastu jie perveža du trečdalius visų savo
krovinių. Valstybės narės turi dėti daugiau pastangų, kad būtų baigtos ir
modernizuotos Europos krovinių ir keleivių vežimo tarpvalstybinės jungtys bei
infrastruktūra. Tai būtų galima pasiekti visų
pirma įgyvendinant naujųjų TEN-T pagrindinio tinklo koridorius, įdiegiant
intelektines transporto sistemas (ITS) ir geriau valdant tarpvalstybinio
transporto spūstis[42]. Be to, apmokestinant naudojimąsi infrastruktūra reikėtų išvengti
galimos atsitiktinių naudotojų diskriminacijos. To galima išvengti įgyvendinant
atstumu grindžiamą infrastruktūros apmokestinimą. Ši sistema iki šiol buvo
naudojama tik AT, CZ, DE, PL, SI, SK apmokestinant sunkiąsias transporto
priemones ir EL, ES, FR, IE, IT, PL ir PT apmokestinant visus kelių naudotojus,
važiuojančius konkrečiomis kelių tinklo atkarpomis[43]. Politikos prioritetai Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, valstybės
narės turėtų sutelkti dėmesį į toliau nurodomus pagrindinius prioritetus: ·
užtikrinti, kad transporto acquis, ypač
geležinkelių sektoriaus, būtų laiku ir labai kokybiškai perkeltas į
nacionalinę teisę; ·
konkurencijai atverti keleivių vežimo vidaus geležinkeliais
paslaugas ir užtikrinti, kad viešųjų paslaugų sutartys būtų aiškiai
apibrėžtos ir sudarytos vykdant teisingas, atviras ir skaidrus konkursų
procedūras. Institucinis modelis turėtų užtikrinti infrastruktūros valdytojo
savarankiškumą, kad, užtikrinant ir garantuojant vienodas galimybes į
infrastruktūrą, atsirastų sąlygos veiksmingai konkurencijai geležinkelių
rinkose; ·
šalinti biurokratizmą uostuose – supaprastinti muitinės formalumus
ES vidaus laivybai ir supaprastinti muitinės formalumus laivams,
kurie plaukia į trečiųjų valstybių uostus; ·
sparčiau įgyvendinti bendro Europos dangaus sistemą (SES)
(pvz., mažinti oro eismo valdymo tinklo susiskaidymą įgyvendinant funkcinius
oro erdvės blokus ir pasiekti veiklos rezultatų tikslus 2012–2014 m.), kad
pagerėtų sauga, pajėgumai, našumas ir aviacijos poveikis aplinkai; ·
persvarstyti visus likusius nacionalinius patekimo į krovinių ir
keleivių vežimo vidaus kelių transportu rinkas apribojimus,
siekiant užtikrinti, kad tos nuostatos visiškai atitiktų galiojančius teisės
aktus dėl užsienio krovinių ir keleivių vežėjų laisvės atlikti tam tikras
kabotažo operacijas ir steigtis bet kurioje valstybėje narėje; ·
šalinti kliūtis ir modernizuoti transporto infrastruktūrą baigiant
kurti TEN-T koridorius, pagerinant tarpvalstybines jungtis, nuosekliai
įdiegiant ITS ir įgyvendinant nediskriminacinį atstumu pagrįstą apmokestinimą, kartu
išvengiant investicijų į transporto infrastruktūrą, kuri nenumatyta nuosekliame
tinklo plane ir esama rizikos, kad ji bus naudojama nepakankamai, o jos
išlaikymas brangiai kainuos.
2.6. Skaitmeninės rinkos
Rinkos
veikimas ir ES integracijos kliūtys
Keli tarpusavyje susiję veiksniai padeda
skaitmeninėms rinkoms pasiekti gerų rezultatų. Šalims, kuriose e.
prekyba išvystyta, būdinga labai intensyvi e. ekonomika. Visose gerus
rodiklius pasiekusiose šalyse, pavyzdžiui, SE, DK ir UK[44],
pasiekta didelė plačiajuosčio ryšio skvarba, o jų gyventojai daug naudojasi
internetu ir turi gerus interneto įgūdžius. Šiose valstybėse narėse taip pat
pasitikima internetu kaip prekybos kanalu[45]
ir palyginti gerai suvokiamos teisės ir pareigos, atsirandančios naudojantis internetu[46].
Kaip ryškiai prekybos internetu mastas siejasi su BVP vienam gyventojui, rodo
SE ir DK pavyzdžiai. Fiksuotojo plačiajuosčio ryšio infrastruktūros
prieinamumas, kuris nepaprastai svarbus skaitmeninėms rinkoms, didėjo pamažu,
bet užtikrintai.. Tačiau fiksuotojo interneto ryšio skverbtis dešimties
valstybių narių kaimo vietovėse vis dar mažesnė nei 80 %; ją užtikrinti
iki šiol aktualu tokioms valstybėms narėms kaip PL, SK, SI, LV ir RO (LT ir CZ
pasiekta tam tikra pažanga). Daugiau nei pusei ES namų ūkių prieinamas
didelės spartos plačiajuostis ryšys; norėdamos išlaikyti tempą, IT, HR,
EL, FR, IE ir PL turi atnaujinti savo tinklus[47]. Judriojo ryšio sektoriui apskritai išėjo į naudą
konkurencija ir nuolatinis judriojo plačiajuosčio ryšio[48]
populiarėjimas, tačiau jam kliudė spektro atlaisvinimo atidėjimas. Prieiga prie
ketvirtos kartos judriojo plačiajuosčio ryšio tinklų vos per metus išaugo
trigubai iki 26 %, tačiau
augančiam judriajam plačiajuosčiui ryšiui reikės tolesnių didelių investicijų į
tinklų pajėgumo didinimą. Tai įmanoma, tik turint pakankamai radijo spektro.
Tačiau daugiau nei pusė valstybių narių nesuteikė galimybės 800 MHz
juostos naudoti belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui, nors tai turėjo būti padaryta
iki 2013 m. sausio 1 d[49]. Pagal konkurencijos
taisykles dalijantis judriojo ryšio tinklu, gali pagerėti sąlygos geriau
panaudoti jau paskirtą spektrą. Taip pat reikia panaikinti nepagrįstus
belaidžio plačiajuosčio ryšio tinklų diegimo apribojimus. Kainų skirtumai tarp valstybių narių
apskritai išlieka dideli[50]
ir ilgainiui nekinta[51].
Ši problema ir nuolatinės kliūtys, susijusios su operatoriaus keitimu[52], rodo, kad
reikia stiprinti elektroninių ryšių bendrąją rinką, kurioje ypač svarbu
užtikrinti nacionalinių reguliavimo institucijų nepriklausomumą, gerai jas
aprūpinti ištekliais ir tinkamai įgyvendinti reguliavimo sistemą. Neseniai
pasiūlytu teisės aktų rinkiniu dėl bendrosios elektroninių ryšių rinkos bus
pašalintos likusios kliūtys ir užtikrintas reguliavimo tikrumas, kurio reikia
investicijoms į infrastruktūrą. Tačiau, esant rinkos nepakankamumui, ir toliau
reikės tikslinės viešosios paramos, įskaitant finansavimą iš struktūrinių
fondų, kurie kai kuriose valstybėse narėse neišnaudojami ir (arba) kilo didelių
sunkumų juos įsisavinti. Apskritai Europos Sąjungoje internetinė prekyba
nesustoja augusi ir nacionaliniu, ir tarpvalstybiniu mastu. Tačiau ji dar
didžia dalimi tėra vidaus prekyba. Asmenų, užsakančių ar įsigyjančių
internetu per pastaruosius 12 mėnesių, skaičius išaugo iki 45 % 2012 m.,
palyginti su 43 % 2011 m. ir 40 % 2010 m.[53]; augimas ypač
spartus valstybėse narėse, kuriose anksčiau tas skaičius buvo labai mažas
(„besivejančiose“ šalyse). Tačiau daugelyje iš jų vietinės elektroninės
prekybos lygis vis dar mažesnis už vidurkį (25 % ar mažesnis nuošimtis EE,
HU, PT, CY, EL, LT, IT, BG ir RO). Tarpvalstybinė e. prekyba vis dar
nedidelė, o kitose ES valstybėse narėse perkančių ES gyventojų nuošimtis auga,
bet tik nežymiai (nuo 10 % iki 11 %)[54].
Nors E. prekybos direktyva apskritai yra tinkamai įgyvendinta, kai kuriose
valstybėse narėse kyla problemų dėl išankstinio leidimo reikalavimų ir dėl
prekybininkų prievolės teikti informaciją vykdymo užtikrinimo. Be to, vėl
reikėtų atkreipti dėmesį į tokias sritis kaip galimybė atlikti mokėjimus,
mokėjimų saugumas, asmens duomenų privatumas, užsisakytų prekių pristatymas,
informavimas apie internetu sudaromas sutartis ir galimybė lengvai pasinaudoti
žalos atlyginimo mechanizmais, bendrosios sutarčių ir vartotojų apsaugos teisės
aktai. Įmonių ir vartotojų įsitraukimo į interneto ekonomiką išlaidos galėtų
būti toliau mažinamos veiksmingomis kibernetinio saugumo strategijomis, kurias
iki šiol turi tik pusė ES valstybių narių (AT, CZ, EE, FI, FR, DE, HU, LT, LU,
NL, PL, RO, SK, UK)[55],
o AT, DE, DK, FI, FR, NL, SE ir UK[56]
nacionaliniai pajėgumai ypač geri. IRT naudojimas viešojo
sektoriaus efektyvumui didinti yra nepakankamai įvertintas veiksnys, kuris gali
paskatinti ekonomikos augimui palankų fiskalinį konsolidavimą ir struktūrines
reformas,
visų pirma diegiant e. valdžią,
nuotolinių išteklių paslaugas[57],
e. sveikatos ir pažangių bei sąveikių energetikos ir transporto tinklų
paslaugas, taip pat sudarant sąlygas naudotis viešojo sektoriaus informacija.
Nuo praėjusių metų viešojo sektoriaus modernizavimo pažanga nuolat didėjo:
87 % įmonių naudojasi e. valdžios paslaugomis, o keletas valstybių narių
įveda privalomas internetines paslaugas. E. valdžios paslaugomis
besinaudojančių piliečių nuošimtis per praėjusius metus taip pat padidėjo iki
44 % (ir vienų, ir kitų padaugėjo 3 procentiniais punktais). Intensyvesnis
diegimas būtų ypač naudingas IT, HR, BG, CY, CZ, RO, PL ir EL. Nors
elektroninių priemonių naudojimas viešuosiuose pirkimuose lieka ribotas, kai
kurios valstybės narės pasinaudojo atsivėrusiomis galimybėmis, visų pirma PT
(daugumoje procedūrų privaloma teikti e. pasiūlymus), LT, IE, SE ir UK. E.
sąskaitų faktūrų naudojimas jau yra privalomas daugumoje DK ir SE valdžios
institucijų; tai turėtų tapti taisykle visoje ES. ES intelektinės
nuosavybės infrastruktūra[58]
turi būti sugriežtinta. IRT sektorius ir
subjektai, kurie kaip platinimo kanalą vis dažniau naudoja internetą, dažnai
labai priklauso nuo intelektinės nuosavybės teisių, kurios padidina jų
finansinį patrauklumą ir užtikrina reikiamą investicijų grąžą. Nacionalinių
teisių registravimo sistemos turi būti įperkamos ir prieinamos[59].
Be to, specializuoti nacionalinių teismų intelektinės nuosavybės skyriai gali
iš esmės paspartinti procesą ir pagerinti sprendimų kokybę. Net moderniausių tinklų ir technologijų galimybės skatinti
augimą ir darbo vietų kūrimą neatsiskleis, jeigu įmonės ir piliečiai nenaudos
jų visapusiškai[60].
Šis augimo ir darbo vietų kūrimo potencialas dabar neišnaudojamas, visų pirma
dėl to, kad darbo jėgai trūksta IRT įgūdžių. Maždaug 50 % ES piliečių kompiuteriniai
įgūdžiai kuklūs arba jų visai nėra[61];
prognozuojama, kad 2015 m. 90 % visų darbo
vietų bus reikalingos tam tikros IRT žinios[62]. IRT įgūdžiai turi tapti visų lygių bendrosios
švietimo sistemos elementu. Be to, žinant dabartinį IRT specialistų trūkumą[63], reikia
didinti švietimo ir verslo bendruomenių sąveiką. Politikos prioritetai Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, valstybės narės turėtų sutelkti dėmesį į toliau nurodomus pagrindinius prioritetus: · užtikrinti tinkamą elektroninių ryšių rinkų veikimą, stiprindamos nacionalines reguliavimo institucijas ir įgyvendindamos reguliavimą, kuris palankus konkurencingam didelės spartos plačiajuosčio ryšio diegimui, o kai būtina – teikdamos tikslinę viešąją paramą, visų pirma veiksmingai panaudodamos Europos struktūrinius ir investicijų fondus).. · kuo greičiau užbaigti 800 MHz dažnio juostos paskyrimo procesą ir užtikrinti, kad belaidžiam plačiajuosčiam ryšiui iš visos būtų skirta ne mažiau kaip 1 200 MHz dažnių radijo spektro, ir pašalinti kliūtis, kurios trukdo veiksmingai diegti ir naudoti belaidžio plačiajuosčio ryšio tinklus; · įvairiose internetinėms paslaugoms įtakos turinčiose srityse sukurti palankias sąlygas, visų pirma tinkamai ir laiku įgyvendinti atitinkamus teisės aktus: E. prekybos direktyvą (pagrindinį paslaugų teikimą internetu reglamentuojantį teisės aktą), apmokestinimo, siuntų pristatymo, mokėjimo, vartotojų apsaugos teisės aktus (tokius kaip Vartotojų teisių direktyvą[64]), ginčų sprendimo mechanizmų teisės aktus, tokius kaip ginčų alternatyvaus sprendimo ir vartotojų ginčų elektroninio sprendimo teisės aktus[65]; · remti naudojimąsi IRT ir ypač plačiajuosčiu internetu, sudarant MVĮ palankesnes sąlygas gauti prieigos ir naudojimo finansavimą. Valstybės narės taip pat turėtų investuoti į IRT įgūdžius, visų pirma naudodamosi Europos socialiniu fondu, labiau ir geriau integruodamos juos į savo švietimo sistemas, skatindamos bendradarbiavimą su įmonėmis, pritraukdamos specialistus iš kitų valstybių narių ir priimdamos e. kompetencijų sistemą; · priimti išsamią ir naujovišką kibernetinio saugumo strategiją ir paskirti ją įgyvendinantį subjektą, kuris bendradarbiautų su kitomis valstybėmis narėmis; · padidinti galimybes naudotis patogiomis internetu teikiamomis viešosiomis paslaugomis, įskaitant per tarpvalstybines tinklų jungtis ir infrastruktūras, užtikrinti e. viešojo pirkimo sistemų sąveiką ir jas padaryti prieinamesnes įvairaus lygmens administracijai, skatinti dažniau naudoti e. sąskaitas faktūras. Valstybės narės turėtų skatinti atviras nuotolinių išteklių paslaugas, kad būtų plėtojama skaitmeninių paslaugų infrastruktūra ir skatinama paklausa. Valstybės narės taip pat turėtų diegti sąveikius e. sveikatos sprendimus, įskaitant elektroninius sveikatos įrašus ir e. recepto sistemą, siekdamos užtikrinti veiksmingesnę viešąją sveikatos priežiūrą ir klinikinius mokslinius tyrimus, ir toliau skatinti naudoti IRT moderniems pažangiems energetikos ir transporto tinklams; · nedarydamos įtakos išduodamų patentų kokybei ir prekės ženklams, valstybės narės turėtų apsvarstyti galimybę sumažinti nacionalinių patentų ir prekių ženklų registravimo sąnaudas ir trukmę. Be to, jos turėtų užtikrinti, kad veiktų specializuotos intelektinės nuosavybės profesinės asociacijos, kurioms būtų skirti reikiami ištekliai. II dalis. Bendrosios rinkos integracija vertės
grandinės integracijos aspektu Šioje dalyje pateikiamos tam tikros
horizontaliojo pobūdžio išvados apie bendrosios rinkos integracijos būklę,
pagrįstos vertės grandinių, t. y. gamybos priemonių (angl. inputs) tiekimo
ir įsigijimo, analize. Išsami ataskaita apie analizę skelbiama šiuo adresu. Tarpvalstybinių gamybos grandinių stiprinimas
yra svarbi konkurencingumo ir augimo skatinimo priemonė[66], o bendras
ilgalaikis poveikis užimtumui taip pat veikiausiai bus teigiamas. Be to, vertės
grandinės integracijos Europos Sąjungoje stiprinimas taip pat gali padėti
atkurti išorės balansą, nes jis atveria valstybių narių, turinčių išorės
perteklių, rinkas. Iš
analizės matyti, kad apskritai iš užsienio gaunamų gamybos priemonių tiek ES
teritorijoje, tiek už jos ribų daugėjo. Tai rodo, kad bendrosios rinkos
integracija vyko toliau. Nepaisant šių teigiamų bendrųjų tendencijų, tarp
valstybių narių esama didelių skirtumų[67].
1 diagrama. Iš kitų sektorių gaunamų gamybos priemonių kiekis ES Sektorių žymos paaiškintos išsamios ataskaitos priede pateiktoje lentelėje; ataskaitą galima rasti šiuo adresu. Skaičiai rodo ES viduje (iš kitų valstybių narių ir šalies viduje) gautą gamybos priemonių dalį, palyginti su produkcija paskirties sektoriuje (procentais). Analizė
taip pat rodo, kad ES vidaus ir užsienio prekyba gamybos priemonėmis papildo
viena kitą[68].
Vadinasi, pastangos toliau plėtoti bendrąją rinką ir skatinti ES
laisvosios prekybos susitarimus su šalimis partnerėmis už ES ribų atneša
abipusės naudos. Be
to, paslaugų sektoriai kitų sektorių, ypač gamybos, veiklai suteikia didžiausią
gamybos priemonių dalį. Todėl gerai veikiančios paslaugų rinkos daro
teigiamą poveikį ES gamybai ir atvirkščiai, kaip matyti 1 diagramoje. Analizė
taip pat rodo, kad, siekdamos kuo didesnės naudos iš bendrosios rinkos, valstybės
narės turėtų savo reformomis siekti mažinti prekybos kliūtis sektoriuose,
kurie yra santykinai dideli, tačiau dar nėra labai gerai integruoti. Tai
ypač pasakytina apie sektorius, kuriuose didelė integracija su ES
nepriklausančiomis rinkomis, palyginti su jų integracija ES viduje, nes tai
gali rodyti, kad bendradarbiavimo ES viduje galimybės nepakankamai išnaudotos,
o tai gali reikšti, kad dar esama didelių kliūčių. 2 diagrama. Glaudžiausi ES vidaus gamybos ryšiai (vidaus ir tarpvalstybiniai) tarp sektorių Rodyklės storis atitinka koeficiento dydį: vieno sektoriaus kitam teikiamos gamybos priemonės kaip abiejų sektorių produkcijos vidurkio nuošimtis. Atitinkami koeficientai pateikiami greta kiekvienos rodyklės vidurio. Sektorių žymos paaiškintosadresu. Žvelgiant
iš šios perspektyvos (t. y. vertinant prekybos srautus gamybos vertės
grandinėse), panašu, kad yra daugiau galimybių mažinti kliūtis ne rinkos
paslaugoms,[69]
nekilnojamojo turto operacijoms ir mažmeninei prekybai[70]. Be
to, didesnį ekonomikos augimą būtų galima pasiekti, jeigu valstybės narės
įgyvendintų politikos priemones, kuriomis siekiama pagerinti našumą jau
labai integruotuose sektoriuose. Tokios reformos veikiausiai
paskatintų didinti našumą partneriniuose sektoriuose, ypač tuose, kurių
tarpusavio sąsajos itin stiprios. Kaip matyti iš 2 diagramos, paslaugų
sektoriuje mašinų bei įrenginių nuomos ir kitos verslo veiklos sąsajos su
didžiausiu skaičiumi partnerinių sektorių yra stipriausios. Gamyba gamybos
priemonių aspektu stipriausiai susijusi su nuoma ir kita verslo veikla, taip
pat su didmenine ir mažmenine prekyba, o produkcijos aspektu – su statyba.
Transporto sektorius stipriausiais ryšiais susijęs su didmeninės prekybos
rinkomis. Priedas [1] Europos Komisijos teminis leidinys Occasional Papers 129 „Market
Functioning in Network Industries – Electronic Communications, Energy and
Transport“ (Rinkos veikimas elektroninių ryšių, energetikos ir transporto
srityje), 2013 m. vasario mėn. [2] Visa veikla, susijusi
su interneto prieigos tinklų kūrimu ir naudojimu, taip pat su internetu
teikiamomis paslaugomis (IP telekomunikacijos, žiniatinkliui skirtų IT
priemonių gamyba ir priežiūra, internetu teikiamos paslaugos, taip pat visa
veikla, kurią vykdant internetas naudojamas kaip platforma – nuo e. prekybos
iki e. reklamos). [3] „Internet
matters, the net’s sweeping impact on growth, jobs, and prosperity“, McKinsey
Global Institute (2011 m. gegužės mėn.). Dokumente aptariamos šios šalys ir
Brazilija, Kinija ir Indija. [4] Europos Komisijos komunikatas „Geresnė bendrosios rinkos valdysena“,
COM(2012) 259 final, 2012 m. birželio mėn. [5] Prekybos integracija nustatoma pagal prekių ir paslaugų importo ir
eksporto vidurkį, padalintą iš BVP. [6]
Plg. 2013 m. vartotojų rinkos stebėsenos tyrimą, atliktą SANCO GD užsakymu
būsimai dešimtajai vartotojų rinkų rezultatų suvestinei, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm [7] Europos Komisijos leidinys Economic Paper 456: „The economic
impact of the Services Directive: A first assessment following implementation“
(Paslaugų direktyvos įgyvendinimo poveikis. Pirmas vertinimas po įgyvendinimo),
2012 m. birželio mėn. [8] Europos Komisijos
komunikatas dėl Paslaugų direktyvos įgyvendinimo „Partnerystė siekiant augimo
paslaugų sektoriuje 2012–2015 m.“, COM(2012) 261 final,
2012 m. birželio mėn. [9] Komisijos komunikatas dėl nacionalinės teisės aktų, kuriais
reglamentuojama galimybė užsiimti profesine veikla, COM(2013) 676 final,
ir Tarnybų darbinis dokumentas dėl juridinio statuso, akcijų valdymo ir tarifų
reikalavimų tarpusavio vertinimo, numatyto Paslaugų direktyvoje, rezultatų,
2013 m. spalio mėn. [10] http://ec.europa.eu/internal_market/qualifications/policy_developments/index_en.htm#maincontentSec1 [11] Komisijos komunikatas „Europos mažmeninės prekybos veiksmų planas“
COM(2013) 36 final, 2013 m. sausio mėn. [12] E.
viešojo pirkimo aspektai yra aptarti „Skaitmeninės rinkos“ skirsnyje. [13] Atliekų surinkimo ir tvarkymo sutarčių vertė 2010 m. siekė 12 674
mln. EUR, t. y. 10 % visos pramonės tų metų apyvartos arba maždaug
trečdalį valdžios sektoriaus išlaidų atliekų tvarkymo prekėms, darbams ir
paslaugoms. Skelbimuose apie sutarties skyrimą IRT įrangos, programinės įrangos
ar paslaugų vertė 2010 m. ES-27 siekė 22 483 mln. EUR. Daugiau
informacijos – „Sector analysis of Public Procurement, criteria for
selecting sectors and initial analysis of two sectors: waste collection &
treatment and ICT contracts“ (Viešojo pirkimo sektorinė analizė: sektorių
atrankos kriterijai ir pirminė dviejų sektorių analizė), 2013 m. birželio
25 d. [14] http://www.ecb.europa.eu/stats/money/surveys/sme/html/index.en.html [15] Paskolų, kredito ir kreditinių kortelių rinkos; banko sąskaitų, hipotekos,
investicinių produktų, privačių pensijų, vertybinių popierių ir individualių
pensijų fondų rinkos. [16] 2013 m.
Vartotojų rinkos stebėsenos tyrimas, atliktas SANCO GD užsakymu būsimai
dešimtajai vartotojų rinkų rezultatų suvestinei, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm Vertinimas susijęs su rinkos veikimo rodikliu (MPI), kuris
yra sudėtinis indeksas, apimantis vartotojų pareikštus palyginamumo,
pasitikėjimo, problemų ir skundų vertinimus ir pasitenkinimą konkrečiomis
rinkomis. [17] Komisijos tarnybos gavo konfidencialią informaciją iš nacionalinių
priežiūros institucijų apie rizikos ribojimo priemones, kurių imtasi įvairiose
valstybėse narėse sprendžiant finansinio stabilumo problemas ir kurios gali
turėti atskiriamąjį poveikį. [18] 2013 m. birželio 26 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis
kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir
investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB
ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB ir 2013 m. birželio 26 d.
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių
reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies
keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 [19] Įskaitant, visų pirma, bendrą bankų pertvarkymo mechanizmą su Bendru
pertvarkymo fondu ir Bankų gaivinimo ir pertvarkymo direktyvą. [20] http://www.ecb.europa.eu/press/pr/date/2013/html/pr131023.en.html [21] 2011 m. birželio
8 d. Direktyva 2011/61/ES dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų,
kuria iš dalies keičiami direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB bei reglamentai
(EB) Nr. 1060/2009 ir (ES) Nr. 1095/2010 [22] 2012 m. kovo
14 d. Reglamentas (ES) Nr. 260/2012, kuriuo nustatomi kredito
pervedimų ir tiesioginio debeto operacijų eurais techniniai ir komerciniai
reikalavimai ir iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 924/2009 [23] ES lygmeniu
Komisija 2011 m. inicijavo veiksmų planą dėl MVĮ galimybės gauti
finansavimą, o 2013 m. kovo mėn buvo paskelbta vieša konsultacija dėl
ilgalaikio finansavimo, įskaitant MVĮ galimybę gauti finansavimą; jau priimti
ir nuo 2013 m. liepos 22 d. galioja du reglamentai, kuriais
įsteigiamas europinis pasas investiciniams fondams, orientuotiems į nebiržines
MVĮ ir socialines įmones. Europos Komisija ir EIB glaudžiai bendradarbiauja
rengdami iniciatyvą, kuria būtų išplėstos rizikos pasidalijimo tarp Europos Komisijos,
EIB ir EIF priemonės (remiant ESIF lėšomis), kurios pritrauktų privačiojo
sektoriaus kapitalo rinkos investicijų į MVĮ. Šiai MVĮ iniciatyvai pritarė
spalio mėn. posėdžiavusi Europos Vadovų Taryba, o dabar ją svarsto Europos
Parlamentas. MVĮ skirta parama, įskaitant per finansines priemones, dabar
sudaro beveik 70 mlrd. EUR iš ERPF ir ESF (įgyvendinant sanglaudos
politiką); ji ir toliau bus svarbiausias Europos struktūrinių ir investicinių
fondų prioritetas 2014–2020 m. [24] 2012 m. birželio 13 d. Direktyva
2012/17/ES, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 89/666/EEB ir Europos
Parlamento ir Tarybos direktyvų 2005/56/EB ir 2009/101/EB nuostatos dėl
centrinių, komercinių ir bendrovių registrų sąveikos. [25] Tai vykdoma po
bandomojo projekto su valstybių narių grupe ir Komisijai pateikus pasiūlymą,
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas dėl bankroto procedūrų – apie tai
išsamiau žr. Reglamento, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1346/2000 dėl bankroto bylų, pasiūlymą, COM(2012) 744 final,
2012 m. gruodžio mėn. [26] Komunikatas dėl naujo Europos požiūrio į verslo žlugimą ir bankrotą,
COM(2012) 742, 2012 m. gruodžio mėn. [27] 2013 m. balandžio 17 d. Reglamentas (ES) Nr. 345/2013 dėl Europos
rizikos kapitalo fondų. [28] 2013 m. balandžio 17 d. Reglamentas (ES) Nr. 346/2013 dėl Europos
socialinio verslumo fondų. [29] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Electricity_market_indicators http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Natural_gas_market_indicators [30] 2013 m.
Vartotojų rinkos stebėsenos tyrimas, atliktas SANCO GD užsakymu būsimai
dešimtajai vartotojų rinkų rezultatų suvestinei, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm [31] Komisijos
tarnybų darbinis dokumentas „Europos Komisijos gairės rengiant paramos
atsinaujinančiajai energijai schemas“
http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_swd04_en.pdf [32] Europos
Komisijos komunikatas „Elektros energijos vidaus rinkos kūrimas ir geriausių
viešojo įsikišimo rezultatų užtikrinimas“
http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_en.pdf [33] Ketvirtasis geležinkelių dokumentų rinkinys (2013 m. sausio
mėn.), Bendras Europos dangus 2+ (2013 m. birželio mėn.), konsultacija dėl
valstybės pagalbos oro uostams ir oro transporto bendrovėms gairių projekto
(2013 m. liepos mėn.). [34] 2013 m.
Vartotojų rinkos stebėsenos tyrimas, atliktas SANCO GD užsakymu būsimai
dešimtajai vartotojų rinkų rezultatų suvestinei, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm [35]Kaip 2012 m. nustatė Europos vartotojų centrų tinklas
(http://ec.europa.eu/consumers/ecc/ecc_key_statistics_en.htm) [36] Konkurso būdu sudarytoms sutartims arba visiems atvirai galimybei
teikti komercines paslaugas tenka mažiau kaip 5 % visos rinkos. [37] Konkurso būdu sudarytoms sutartims arba visiems atvirai galimybei
teikti komercines paslaugas tenka mažiau kaip 5 % visos rinkos. [38] Komisijos
komunikatas „Mėlynoji juosta – bendra laivų transporto erdvė“,
COM(2013) 510, 2013 m. liepos 8 d. [39] http://ec.europa.eu/transport/modes/air/single_european_sky/ses2plus_en.htm [40] Nors Reglamente (EB) Nr. 1071/2009
išdėstytos įsisteigimo sąlygos, šiame teisės akte valstybėms narėms taip pat
leidžiama nustatyti papildomus krovinių vežimo kelių transportu bendrovės
steigimo reikalavimus. [41] Vežimo vidaus kelių transportu veikla, kurią vykdo vežėjai iš kitų
valstybių narių, dar vadinama kabotažu, ribojama
trimis operacijomis per septynias dienas po tarptautinio krovinių vežimo
keliais pagal Reglamentą (EB) Nr. 1072/2009 [42] Šiuo
klausimu Komisija pasiūlė du ypač svarbius teisės aktus (ir teisės aktų
leidėjai juos priėmė): TEN-T reglamentą ir Europos infrastruktūros tinklų
priemonės reglamentą, kuriais siekiama sukurti visais aspektais funkcionuojantį
visos Europos transporto tinklą – esminį bendrosios rinkos elementą. [43] CE Delft et al. (2012), „An inventory of measures for internalising
external costs in transport“. [44] Eurostato duomenimis, 2012 m. šiose valstybėse narėse atitinkamai
74 %, 73 % ir 73 % piliečių bent kartą pirko internetu. [45] Danijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Švedijoje 80 %, 75 %,
71 % naujausių apklausų respondentų teigė pasitikį internetu
prekiaujančiais vietos mažmenininkais (palyginti – ES vidurkis yra 59 %). [46] http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_358_en.pdf. [47] Šiame skirsnyje skelbiami rinkos duomenys paimti pirmiausia iš
skaitmeninės darbotvarkės rezultatų suvestinės, kuri skelbiama
https://ec.europa.eu/digital-agenda/sites/digital-agenda/files/DAE%20SCOREBOARD%202013%20-%20SWD%202013%20217%20FINAL.pdf [48] Nuo 2012 m. sausio mėn. iki 2013 m. sausio mėn. judriojo plačiajuosčio
ryšio skverbtis padidėjo dar 11 procentinių punktų. [49] Nuo 2013 m. liepos iki spalio mėn. Komisija priėmė vienuolikai
valstybių narių (AT, CY, FI, EL, HU, LV, LT, MT, PL, RO ir ES) skirtas nukrypti
leidžiančias nuostatas (dėl naujų terminų). Kai kuriose šalyse, pvz., BE, EE,
SI ir SK, galimybę naudotis ribojo administracinis gaišimas. [50] Pavyzdžiui, nacionalinių skambučių mobiliaisiais telefonais vidutinė
kaina už minutę skiriasi septynis kartus tarp valstybės narės, kurioje ši
paslauga brangiausia (NL), ir kurioje ji pigiausia (LT). [51] Visapusiška tų kainų ir su kainomis nesusijusių skirtumų fiksuotojo ir
judriojo ryšio rinkose ilgalaikių pokyčių apžvalga pateikiama leidinyje European
Economy Occasional Papers 129: „Market Functioning in Network Industries
– Electronic communications, Energy and Transport“ (2013 m. vasario
mėn.) [52] „Consumer market study on the functioning of the market for
internet access and provision from a consumer perspective“ (Vartotojų
rinkos tyrimas dėl interneto prieigos rinkos veikimo ir tos prieigos suteikimo
iš vartotojų perspektyvos) (2012 m.) – tyrimas, kurį Europos Komisijos
užsakymu atliko Civic Consulting. http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/market_studies/internet_services_provision_study_en.htm [53] Eurostatas „Bendrijos tyrimas dėl namų ūkių
ir asmenų naudojimosi informacinėmis ir ryšių technologijomis – Europos
skaitmeninė darbotvarkė siekiant pagrindinio veiklos rezultatų rodiklio“ [54] Eurostatas „Bendrijos tyrimas dėl namų ūkių
ir asmenų naudojimosi informacinėmis ir ryšių technologijomis – Europos
skaitmeninė darbotvarkė siekiant pagrindinio veiklos rezultatų rodiklio“ [55] ENISA nacionalinių kibernetinio saugumo strategijų pasaulyje apžvalga,
2013 m. balandžio mėn. [56] Tarnybų darbinis dokumentas, pridedamas prie Direktyvos dėl priemonių
aukštam bendram tinklų ir informacinių sistemų saugumo lygiui visoje Sąjungoje
užtikrinti pasiūlymo, SWD(2013) 32 final, 2013 m. vasario mėn. [57] Žr. Komisijos nuotolinių kompiuterijos išteklių strategiją, COM(2012)
529 final, 2012 m. rugsėjo mėn. [58] Apimančios ES ir nacionalines intelektinės nuosavybės teisių
pripažinimo, registracijos, naudojimo ir vykdymo užtikrinimo sistemas. [59] Pavyzdžiui, prekės ženklo paraiškos ir
registravimo pagal tris kategorijas kaina ES svyruoja nuo 78 EUR (CY) iki 419
EUR (SE). [60] Šiuo atžvilgiu kas penktas europietis niekada nesinaudojo internetu ir
nesinaudojančiųjų nuošimtis kai kuriose valstybėse narėse viršija 40 %. [61] Eurostatas,
remiantis reprezentacine suaugusių (16–74 metų) ES gyventojų imtimi. Šalių
duomenys labai skiriasi: nuo 26 % iki 79 % nekvalifikuotų ar žemos
kvalifikacijos asmenų. [62] IDC White Paper „Post Crisis: e-Skills Are Needed to Drive
Europe's Innovation Society“ (2009 m. lapkričio mėn.). [63] Nuo 2011 m. iki 2012 m. sukurta daugiau nei 100 000 programavimo
inžinerijos darbo vietų. Kadangi IRT aukštąjį išsilavinimą įgyjančių asmenų
skaičius neauga, trūkumas darbo rinkoje didėja. [64] 2011 m.
spalio 25 d. Direktyva 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies
keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Direktyva 1999/44/EB ir panaikinama
Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Direktyva 97/7/EB [65] 2013 m. gegužės 21 d.
Direktyva 2013/11/ES dėl vartotojų ginčų alternatyvaus sprendimo, kuria iš
dalies keičiami Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2009/22/EB ir
2013 m. gegužės 21 d. Reglamentas (ES) Nr. 524/2013 dėl vartotojų
ginčų elektroninio sprendimo, kuriuo iš dalies keičiami Reglamentas (EB) Nr.
2006/2004 ir Direktyva 2009/22/EB [66] Žr. 2 skyrių šiame dokumente http://ec.europa.eu/enterprise/policies/industrial-competitiveness/competitiveness-analysis/european-competitiveness-report/comprep2012_en.htm . [67] Atskirų šalių analizė integracijos intensyvumo pokyčių aspektu
pateikiama išsamioje ataskaitoje šiuo adresu. [68] 2006–2009 m. vidutiniškai ES vidaus gamybos priemonių, gautų iš kitos
ES šalies, dalis produkcijoje visose valstybėse narėse teigiamai koreliavo su
vidutine gamybos priemonių, gautų ne iš ES, dalimi. [69] Viešasis administravimas, gynyba, švietimas ir sveikatos priežiūra. [70] Šioje analizėje integracija su ES nepriklausančiomis rinkomis laikoma
palyginamuoju rodikliu. Tačiau vertinant bendrą paslaugų rinkų
integraciją Europos Sąjungoje ir norint papildyti šias išvadas, reikėtų
atsižvelgti į kitus šiame skirsnyje neaptartus integracijos barus (ypač
paslaugų teikimą įsisteigiant).