EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0567
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL on the requirements for children crossing the external borders of the Member States
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl reikalavimų, taikomų vaikams, kertantiems valstybių narių išorės sienas
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl reikalavimų, taikomų vaikams, kertantiems valstybių narių išorės sienas
/* COM/2013/0567 final */
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI IR TARYBAI dėl reikalavimų, taikomų vaikams, kertantiems valstybių narių išorės sienas /* COM/2013/0567 final */
KOMISIJOS ATASKAITA EUROPOS PARLAMENTUI
IR TARYBAI dėl reikalavimų, taikomų
vaikams, kertantiems valstybių narių išorės sienas 1. Įžanga 2009 m. gegužės 28 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 444/2009[1], iš dalies keičiančiu
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2252/2004 dėl valstybių narių
išduodamų pasų ir kelionės dokumentų apsauginių
savybių ir biometrikos standartų (toliau – reglamentas), nustatytas
principas „vienas asmuo, vienas pasas“. Pagal šį
principą pasai ir kelionės dokumentai išduodami kaip
individualūs dokumentai; šeimos ar kitų grupės pasų
nebegalima išduoti. Šį principą rekomendavo Tarptautinė
civilinės aviacijos organizacija (TCAO) jau 1997 m., nes manoma, kad
saugiau, jei kiekvienas asmuo, įskaitant vaikus, turi savo pasą[2]. Ši ataskaita parengta laikantis reglamento 1
straipsnyje nustatyto įpareigojimo, pagal kurį „ne vėliau kaip
2012 m. birželio 26 d. Komisija pateikia ataskaitą, kurioje būtų
išdėstyti reikalavimai, taikomi tais atvejais, kai keliaujantys vieni arba
lydimi vaikai kerta išorines valstybių narių sienas, ir prireikus
pateikia pasiūlymus dėl atitinkamų iniciatyvų, kuriomis
būtų siekiama užtikrinti bendrą strategiją nustatant
vaikų, kertančių valstybių narių išorines sienas,
apsaugos taisykles“. Šis dokumentas pagrįstas išsamiu Komisijos užsakymu
atliktu tyrimu (toliau – tyrimas[3])
dėl ES, jos valstybių narių ir Šengeno asocijuotųjų
šalių[4]
teisės aktų ir praktikos dėl ES ir trečiųjų
šalių vaikų[5],
vienų ar lydimų, kertančių išorės sienas[6]. Ataskaitoje (konkrečiai)
nagrinėjami vaikų, teisėtai kertančių
išorės sienas, patikrinimai. 2. Principo „vienas
asmuo, vienas pasas“ įgyvendinimas Dauguma valstybių narių jau daug
metų laikosi šio principo. Vis dėlto reglamente nustatytas
pereinamasis laikotarpis, per kurį valstybės narės iki
2012 m. birželio 26 d. turėjo įgyvendinti principą
taip, kad dokumento savininkui tai nekeistų pirminio dokumento galiojimo
laiko. Įgyvendinant šią nuostatą: ·
nuo 2012 m. birželio 26 d. ES
piliečių pasai turi būti išduodami tik kaip individualūs
dokumentai; ·
po šios datos visi vaikai, nesvarbu, kokio amžiaus,
turi turėti savo ES pasą ir negali keliauti vieni vien tik remiantis
įrašu savo tėvų pasuose; ·
tėvų pasai jiems (t. y. pasų
savininkams) tebegalioja po 2012 m. birželio 26 d., net jei juose
įrašyti jų vaikų vardai. Tačiau kai kurios valstybės narės
kitaip suprato pereinamojo laikotarpio pobūdį ir tvirtino, kad jos ir
toliau galėjo iki 2012 m. birželio 26 d. išduoti pasus, kuriuose
įrašyti vaikų vardai (vadinamuosius šeimos pasus), ir kad vaikų
įrašai galios visą paso galiojimo laikotarpį. Komisija atitinkamoje Tarybos darbo grupėje
aiškiai nurodė, kad toks aiškinimas prieštarautų nuostatos tikslui ir
trejų metų pereinamojo laikotarpio nustatymui. Komisija pateikė daugiau gairių šiuo
klausimu 2012 m. gruodžio 14 d. Rekomendacijoje[7], kuria iš dalies keičiama
Rekomendacija, nustatanti bendrą „Praktinį sienos apsaugos
pareigūnų vadovą (Šengeno vadovą)“ valstybių
narių kompetentingoms institucijoms naudoti vykdant asmenų
kontrolę prie sienų (C(2006) 5186 galutinis)[8]. Joje paaiškinama, kad reglamentas netaikomas
Airijai ir Jungtinei Karalystei, taip pat trečiųjų šalių
išduotiems pasams. Rekomendacijoje primenama, kad taikomos
Direktyvos 2004/38/EB[9]
dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių
teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių
teritorijoje nuostatos. Pagal šios direktyvos[10]
5 straipsnio 4 dalį, jeigu tėvų pasuose įrašyti vaikai
neturi savo paso, jiems neturėtų būti automatiškai neleidžiama
išvykti iš valstybės narės teritorijos ar atvykti į ją.
Įrašas apie vaiką tėvų pasuose galėtų būti
laikomas kita priemone „įrodyti, kad jie turi laisvo judėjimo ir
gyvenimo šalyje teisę“. Daugumoje valstybių narių principas
„vienas asmuo, vienas pasas“ jau seniai taikomas remiantis nacionaline teise.
Tik kelios valstybės narės šeimos pasus visai panaikino laukė
tik 2012 m. birželio 26 d. Valstybės narės nepranešė apie
problemas, susijusias su šio principo įdiegimu, tokių problemų
taip pat nenustatyta atliekant tyrimą. Iš tiesų tyrimas parodė,
kad principą „vienas asmuo, vienas pasas“ gerai vertina atitinkami
suinteresuotieji subjektai, visų pirma sienos apsaugos pareigūnai,
nacionalinės valdžios institucijos ir vaikų apsaugos srityje
dirbančios NVO. Dauguma mano, kad dėl šio principo vaikai gali
saugiau keliauti ir greičiau kirsti sienas, nes dabar sienos apsaugos
pareigūnai gali nustatyti, kad vaikas yra pase nurodytas asmuo. Tam tikrais atvejais, kai keliaujančio
vaiko ir tėvų pavardės nevienodos, juos tapo sunkiau susieti.
Todėl keli suinteresuotieji subjektai, įskaitant FRONTEX, pritaria
idėjai vaiko pase įrašyti informaciją apie tėvus ar
teisėtus globėjus[11].
3. Su vaikais,
kertančiais sienas, susiję teisės aktai ir praktika Principas „vienas asmuo, vienas pasas“ tėra
vienas iš reikalavimų, kuriuo siekiama apsaugoti sienas kertančius
vaikus ir jų teises, taip pat kovoti su vaikų grobimu ir prekyba
jais. Šioje srityje taikomos kelios kitos nuostatos ir procesai ES ir
nacionaliniu lygmenimis. Šio skyriaus tikslas – trumpai apžvelgti svarbiausias
nuostatas ir praktiką. 3.1. ES
teisės aktai ir praktika Pagrindinės nuostatos, susijusios su
Šengeno erdvės išorės sienas kertančiais vaikais,
išdėstytos Reglamente (EB) Nr. 562/2006[12], nustatančiame
taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per
sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas), ir jo
prieduose[13].
Šengeno sienų kodekso VI priedo 6 punkte ne tik primenama, kad „sienos
apsaugos pareigūnai ypatingą dėmesį atkreipia į
nepilnamečius“, bet ir nurodoma, kad būtina patikrinti, ar
nepilnamečius lydintys asmenys turi tėvų globos teises juos
globoti. Tai turėtų visų pirma būti daroma, kai vaiką
lydi vienas suaugęs asmuo arba kai sienos apsaugos pareigūnas
įtaria, kad vaikas galėjo būti neteisėtai atskirtas nuo
asmens, kuris yra teisėtas jo globėjas. Jei „yra rimtų priežasčių
įtarti“, sienos apsaugos pareigūnai atlieka tolesnį tyrimą.
Keliaujančių nelydimų vaikų dokumentai paprastai turi
būti nuodugniai patikrinami sienos apsaugos pareigūnų. Be to, Praktinio sienų apsaugos
pareigūnų vadovo[14]2
dalies 1 skirsnio 3.7 punkte nustatyta, kad kilus abejonei dėl vaiko
leidimo kirsti sieną išvykstant, sienos apsaugos pareigūnai
turėtų susisiekti su vaiko tautybės ar gyvenamosios vietos
Šengeno valstybės narės nacionaliniu informaciniu centru[15]. Jeigu kokia nors informacija
kelia įtarimų, kad vaikas galėjo būtų pagrobtas arba
išvyksta neteisėtai, sienos apsaugos pareigūnai gali neleisti vaikui
išvykti arba gali surinkti visą esamą informaciją apie vaiko
kelionės tikslą ir jį lydintį asmenį. Į Šengeno erdvę
atvykstantiems ir privalantiems turėti vizą trečiųjų
šalių piliečiams taikomos procedūros ir sąlygos yra
nustatytos Reglamente (EB) Nr. 810/2009[16],
nustatančiame Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas).
Prašymo išduoti vizą vaikui formą turi pasirašyti tėvų
teises turintis asmuo arba teisėtas globėjas. Pagal prašymų
išduoti vizą tvarkymo ir išduotų vizų keitimo vadovą[17] (toliau – Vizų kodekso
vadovas) konsulatai turi patikrinti, ar nepilnamečio vardu
prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys yra jo tėvai arba
teisėti globėjai. Jaunesnių nei 18 metų amžiaus
prašymą išduoti vizą pateikiančių asmenų
turėtų būti prašoma pateikti tėvų teises
turinčių asmenų arba teisėtų globėjų
sutikimą, neatsižvelgiant į pilnametystės amžių
gyvenamosios vietos šalyje. Konsulatai taip pat turėtų patikrinti, ar
nepilnametis nebuvo neteisėtai paimtas iš asmens, kuris yra teisėtas
nepilnamečio globėjas. Jeigu kyla įtarimų dėl tokio
neteisėto paėmimo, konsulatas turi atlikti visus reikiamus tyrimus,
kad užkirstų tam kelią. Praktiškai ES lygmeniu
2010 m. lapkričio–gruodžio mėn. FRONTEX atliko
bendrą operaciją neteisėtos vaikų imigracijos srityje
(„Agelaus 2010“). Ji vykdyta 42 Europos oro uostuose siekiant padidinti
informuotumą apie neteisėtos vaikų migracijos reiškinį.
2011 m. lapkričio mėn. FRONTEX vadovaujamoje bendroje
operacijoje „Hammer“, kurioje dalyvavo įvairios agentūros,
dėmesys taip pat skirtas prekybai vaikais. Parengtos šios srities veiklos
gairės. Gairėse pabrėžiama, kad pirmiausia reikia atsižvelgti
į vaiko interesus ir laikytis negrąžinimo principo. Jose
pateikiamas nebaigtinis prekybos vaikais požymių sąrašas ir
pabrėžiama, kad jeigu yra bet kokių požymių, kad vaikui gali
kilti pavojus, sienos apsaugos pareigūnai turėtų atlikti
išsamesnį patikrinimą (vadinamąjį antros linijos
patikrinimą). Gairėse taip pat pateikiama naudingų
patarimų, kaip bendrauti su vaikais. 2011 m. FRONTEX taip pat
parengė kovos su prekyba žmonėmis srities mokymo programas sienos
apsaugos pareigūnams. Mokymo vadove įtraukti skyriai, kuriuose nagrinėjami
konkretūs su vaikais susiję atvejai ir vaikų poreikiai. 3.2. Nacionaliniai
teisės aktai ir praktika Kalbant apie nacionalinę teisę ir
praktiką, yra labai nedaug konkrečių reikalavimų,
susijusių su vaikais, kertančiais sienas. Viena bendra apsaugos priemonė – tėvų
sutikimo reikalavimas. Daugumoje valstybių narių sutikimas
privalomas jau teikiant prašymą gauti pasą. Kai kuriose
valstybėse narėse[18]
reikalaujama, kad vienas iš tėvų ar teisėtų
globėjų užpildytų rašytinio sutikimo formą arba
prašymą. Kitose valstybėse narėse[19] rašytinį sutikimą
turi duoti abu tėvai. Kai kuriose valstybėse narėse[20] vienas iš tėvų turi
būti su vaiku, kai teikiama paraiška, o kai kuriose[21] – dalyvauti iš principo turi
abu tėvai. Be to, ypač jei kyla įtarimų,
sienos apsaugos pareigūnai daugumoje valstybių narių pagal
Šengeno sienų kodekso VII priedą turi teisę paprašyti pateikti
patvirtinamuosius dokumentus, kad nustatytų vaiko ir jį
lydinčio (-ių) suaugusiojo (-iųjų) ryšį.
Praktiškai tai dažniausiai yra tėvų sutikimas, kuriame
nurodoma, kad vienas iš tėvų ar abu tėvai sutinka, kad vaikas
gali išvykti iš šalies ar į ją atvykti. Skirtingai traktuojama, ar
tokį sutikimą turi pateikti Sąjungos piliečiai[22], savo šalies piliečiai[23] ar trečiosios šalies
piliečiai vaikai[24].
Savo piliečių atveju kelios valstybės narės yra paskyrusios
konkrečias institucijas sutikimui išduoti, tačiau dauguma
valstybių narių neturi konkrečios išduodančios institucijos
ar tokios tėvų sutikimo formos. Taip pat taikomos skirtingos
taisyklės ir praktika, susijusi su tapatumo nustatymu ir (arba)
sutikimo vertimu. Tam tikromis aplinkybėmis siekiant
užtikrinti, kad vaikas keliauja turėdamas tinkamą
teisėto (-ų) globėjo (-ų) sutikimą, naudinga
pasienyje patikrinti globos sąlygas. Daugelyje valstybių
narių sienos apsaugos pareigūnams, ypač per trumpą
laiką, gana sunku gauti informacijos apie globos sąlygas. Kai
kurių valstybių narių[25]
sienos apsaugos pareigūnai turi tiesioginę prieigą prie
nacionalinių duomenų bazių ar gyventojų registrų,
tačiau kitose valstybėse narėse[26]
jiems, norint gauti informacijos, reikia kreiptis į savivaldybes ir vietos
teismus. Pagal ES teisės aktus dėl vežėjo
atsakomybės, ypač 2001 m. birželio 28 d. Direktyvą 2001/51[27], vežėjai turi užtikrinti,
kad iš trečiųjų šalių keliaujantys piliečiai
turėtų kelionės dokumentus, būtinus norint patekti į
valstybių narių teritoriją. Šiomis aplinkybėmis vežėjai
gali padėti patikrinti vaiko tapatybę ir jo ryšį su
lydinčiais suaugusiaisiais. Iš tyrimo paaiškėjo, kad vežėjai
skiria ypatingą dėmesį tik nelydimiems vaikams, o vaikai,
keliaujantys su vienu iš tėvų, sulaukia gerokai mažiau dėmesio.
Vaikai, kurie keliauja vieni oro transportu, laikomi labiausiai apsaugotais,
nes oro transporto bendrovės laikosi Tarptautinės oro transporto
asociacijos (IATA) gairių[28],
skirtų vaikams, kurie keliauja vieni. Taip pat dauguma oro transporto
bendrovių teikia vadinamąsias pasirūpinimo nelydimais
nepilnamečiais paslaugas. Jūrų ar sausumos transportu
keliaujantiems vaikams taikomos įvairesnės procedūros.
Valstybėse narėse taip pat skiriasi sienos apsaugos
pareigūnų ir vežėjų bendradarbiavimo mastas. Kai kuriose
valstybėse narėse oro vežėjai ir sienos apsaugos pareigūnai
bendradarbiauja aktyviai ir oficialiai, pavyzdžiui, nustatant įtartinus
atvejus, tačiau taip yra toli gražu ne visur. Tėvų sutikimo reikalavimai skiriasi,
tačiau valstybės narės taiko gana panašią praktiką,
kad nustatytų galimo pavojaus atvejus (pvz., galimo pagrobimo ar
prekybos žmonėmis). Dažnai individualus padėties vertinimas arba
sienos apsaugos pareigūno ir vaiko susitikimas lemia, ar sienos apsaugos pareigūnui
kyla įtarimas ar ne. Be to, šie veiksniai gali sukelti sienos apsaugos
pareigūnų įtarimą ar bent paskatinti juos atlikti
įprastą paso patikrinimą ir užduoti keletą klausimų:
skirtingos vaiko ir jį lydinčio suaugusiojo pavardės ir nepanaši
išvaizda; vaiko elgesys ir vaiko bei jį lydinčio suaugusiojo
bendravimas; išvykimo arba tikslo šalis, pvz., šalys, siejamos su žinomais
prekybos žmonėmis keliais. Tyrimas parodė, kad sprendimus priimdami
sienos apsaugos pareigūnai dažniausiai labiau atsižvelgia į vaiko
saugumą, o ne keliavimo poreikį, nes kilus menkiausiam įtarimui
atliekamas antros linijos patikrinimas. Tačiau yra nedaug statistinių
duomenų apie tai, kiek nustatyta pavojaus atvejų vaikams kertant sieną
(ir apskritai apie sienas kertančius vaikus). Sienos apsaugos pareigūnai dirba remdamiesi
profesiniu mokymu, gairėmis, patirtimi ir sveika nuovoka. Nors kai kuriose
valstybėse narėse[29]
egzistuoja specialios mokymo programos, o daugumoje kitų valstybių
narių sienos apsaugos pareigūnai yra parengiami vaikų apsaugos
srityje, tačiau iš tyrimo paaiškėjo, kad šiam klausimui labai dažnai
skiriama nedaug dėmesio. Taip pat yra konkrečių perspėjimų,
kurie gali patraukti sienos apsaugos pareigūnų dėmesį ir
paskatinti imtis tolesnių veiksmų. Visos Šengeno šalys naudojasi ne
tik savo duomenų bazėmis, bet ir antrosios kartos Šengeno informacine
sistema (SIS II), kaip pagrindiniu informacijos apie dingusius vaikus ir
konkrečių perspėjimų apie lydinčius suaugusiuosius
šaltiniu. Tokiais atvejais sienos apsaugos pareigūnai susisiekia su vaiko
kilmės šalies vadinamuoju SIRENE biuru. Be to, jie gali susisiekti su
nepilnamečių klausimais konsultuojančiais nacionaliniais
kontaktiniais centrais (Sienų apsaugos pareigūnų vadovo 37 priedas)
ir naudotis Europolo bei Interpolo duomenų bazėmis, kuriuose saugoma
informacija, pavyzdžiui, apie nusikaltėlius, dingusius asmenis, taip pat
apie vaikų išnaudojimo aukas. Kai sienos apsaugos pareigūnai nustato
pavojaus atvejį, jų taikomi nacionaliniai koordinavimo (perdavimo)
mechanizmai įvairios valstybėse narėse skiriasi. Kai kuriose
valstybėse narėse[30]
tokie perdavimo mechanizmai yra labai aiškiai apibrėžti ir taikomi, o
kitose jie labiau pagrįsti ad hoc sprendimais. Sienos apsaugos
pareigūnai paprastai žino, į kurias socialines tarnybas kreiptis,
tačiau ne visada yra aiškiai nustatyta, kada jie turėtų į
jas kreiptis ir kokios procedūros laikytis, ypač susidarius
ypatingoms aplinkybėms (pvz., kai pavojaus atvejis nustatomas anksti ryte
ar vėlai vakare). 4. Geroji patirtis Siekiant geriau apsaugoti vaikus nustatyta
gerosios patirties pavyzdžių: ·
specialūs sienos apsaugos pareigūnams
skirti mokymai apie vaikų apsaugą; kai kuriose valstybėse
narėse tokie mokymai rengiami ir oro transporto bendrovių antžeminei
ir lėktuvo įgulai; ·
pagrindiniuose sienos perėjimo punktuose
kiekvienoje pamainoje paskiriamas budintis sienos apsaugos pareigūnas,
specialiai parengtas spręsti su vaikais susijusius klausimus; ·
geras sienos apsaugos pareigūnų ir
registravimo darbuotojų pagrindiniuose oro uostuose bendradarbiavimas; ·
kai reikalingas tėvų sutikimas,
įtartinais atvejais patikrinamas dokumentų autentiškumas susisiekiant
su (kitu) tėvu ar tėvais ir užduodant kontrolinių klausimų
siekiant nustatyti, ar asmuo yra tas, kuo sakosi esąs; ·
manoma, kad jaunesnių nei tam tikro amžiaus
vaikų atveju yra saugiau, kai pasienio kontrolę atlieka sienos
apsaugos pareigūnai, o ne kai atliekama automatinė kontrolė; ·
sienos apsaugos pareigūnai turi
tiesioginę prieigą prie nacionalinių gyventojų
registrų; ·
nustatomi aiškūs perdavimo mechanizmai –
į kurią instituciją ir kada kreiptis, kai reikia perduoti
perspėjimą. 5. Išvados 5.1. „Vienas
asmuo, vienas pasas“ Dėl principo „vienas asmuo, vienas pasas“
įgyvendinimo problemų nekyla. Praktikuojantys specialistai ir
suinteresuotieji subjektai mano, kad dėl šio principo vaikai gali saugiau
keliauti ir greičiau kirsti sienas, nes sienos apsaugos pareigūnai
dabar gali nustatyti, ar vaikas yra tas pats asmuo, kuris nurodytas pase. Tai
buvo sudėtingiau padaryti, kai vaikai keliaudavo su šeimos pasu. Jau per diskusijas dėl pasų reglamento iškilo klausimas, ar teisėto (-ų)
globėjo (-ų)
pavardės (-džių) įtraukimas į vaiko pasą
duotų papildomos naudos. Dėl to sienos kirtimo procesas galbūt
būtų paprastesnis (tiek keliautojams, tiek sienos apsaugos pareigūnams),
kai keliaujančių tėvų ir vaikų pavardės skiriasi.
Kita vertus, tokia iniciatyva gali sukelti poreikį pateikti papildomų
dokumentų, kai su vaiku keliaujantys suaugusieji nėra pase įrašyti
tėvai ar teisėti globėjai. Pasikeitus globos sąlygoms ar
tėvams pakeitus pavardes (pvz., sudarius naują santuoką) vaiko
pasas turėtų būti atnaujintas, todėl susidarytų
papildoma administracinė našta. Kol kas Komisija neturi pakankamai
pagrindo teigti, kad tokia iniciatyva padėtų nustatyti prekybos
vaikais ir (arba) pagrobimo aukas ir todėl reikia imtis ES
veiksmų. Komisija yra pasirengusi toliau su valstybėmis narėmis
ir suinteresuotaisiais subjektais nagrinėti privalumus ir trūkumus.
Bet kuriuo atveju niekas netrukdo valstybėms narėms nustatyti
reikalavimo į vaiko pasą įrašyti tėvų arba
teisėtų globėjų pavardes. Atsižvelgiant į reglamento taikymo sritį principas „vienas
asmuo, vienas pasas“ taikomas Šengeno valstybių piliečiams. Pagal
Šengeno sienų kodeksą trečiųjų šalių
piliečiai vaikai, atvykdami į Šengeno erdvę ar iš jos
išvykdami, neprivalo turėti savo individualaus paso. Kiek tai susiję
su trečiųjų šalių piliečiais vaikais, kuriems taikomas
reikalavimas turėti vizą, Šengeno viza suteikia panašią
apsaugą kaip ir principas „vienas asmuo, vienas pasas“, nes joje yra
naujausia vaiko nuotrauka, net jei informacija apie jį įtraukta
į jo tėvo ar motinos pasą, t. y. net šeimos paso atveju
išduodamos atskiros vizos kiekvienam iš tėvų ir kiekvienam vaikui. Be
to, nagrinėdami prašymą išduoti vizą konsulatai turi patikrinti,
ar vaiko vardu vizą išduoti prašantis (-ys) asmuo (-enys) yra jo
tėvas ar motina (tėvai) ar teisėtas (-i)
globėjas (-ai). Tačiau tokia apsauga nesuteikiama
trečiųjų šalių piliečiams vaikams, kuriems vizos
nereikia. Vis dėlto principas „vienas asmuo, vienas pasas“ yra
rekomenduojamas ICAO standartas ir jau taikomas daugumoje bevizio režimo
šalių. Todėl Komisija nemato poreikio nustatyti reikalavimo
trečiųjų šalių piliečiams vaikams turėti savo
individualų pasą. 5.2. ES
teisės aktai ir praktika Tam tikri suinteresuotieji subjektai mano, kad
išsamesnės gairės ir geriausios praktikos pavyzdžių taikymas
palengvintų darbą sienos perėjimo punktuose. Kita vertus,
būtų sudėtinga oficialiose taisyklėse ir procedūrose
numatyti visus atvejus, su kuriais susiduria sienos apsaugos pareigūnai. Komisija pasiūlė iš dalies pakeisti
Šengeno sienų kodeksą[31]
ir nustatyti reikalavimą į pagrindinę sienos apsaugos
pareigūnų mokymo programą įtraukti specialius mokymus, kaip
nustatyti ir spręsti atvejus, susijusius su pažeidžiamais asmenimis,
pavyzdžiui, nelydimais nepilnamečiais ir prekybos žmonėmis aukomis.
Pagal iš dalies pakeistą Šengeno sienų kodeksą taip pat bus
privaloma oficialiai sudaryti nacionalinių kontaktinių centrų,
galinčių konsultuoti nepilnamečių klausimais,
sąrašą (šiuo metu sudaromą savanoriškai) ir įpareigojama
jį naudoti, kai kyla abejonių dėl bet kokių
aplinkybių, susijusių su keliaujančiu lydimu ar nelydimu
nepilnamečiu. Atsižvelgdama į tai, kad su vaikų
patikrinimu kertant sieną susiję atvejai yra labai įvairūs,
Komisija nemato būtinybės ES teisės aktais nustatyti
išsamesnių sąlygų. Tačiau Komisija yra pasirengusi ieškoti
kitokių būdų padėti sienos apsaugos pareigūnams, ar
tai būtų gairės, mokymai ar kitokios priemonės. Remiantis ligšioliniais laimėjimais, svarbių
bendrų operacijų patirtimi ir sinergija su Komisijoje vykdoma veikla
siekiant parengti konsulinėms tarnyboms ir sienos apsaugos
pareigūnams skirtas mokslines prekybos žmonėmis aukų nustatymo
gaires, FRONTEX skatinama toliau didinti informuotumą apie klausimus,
susijusius su sienas kertančiais vaikais, pavyzdžiui, tobulinti
bendrąją pagrindinę mokymo programą[32] ir (arba) kurti
specialų mokymo modulį ir (arba) rengti gaires ir (arba)
praktinius seminarus. Valstybės narės taip pat skatinamos daugiau
dėmesio skirti šiam klausimui savo sienos apsaugos pareigūnų
mokymo programose. Panašu, kad vaikų saugumas sienos apsaugos
pareigūnams yra be galo svarbus. Kilus bent menkiausiam įtarimui
vaikai paprastai yra nuodugniau patikrinami. Vis dėlto Komisija svarsto
galimybę atnaujinti praktinį sienos apsaugos pareigūnų
vadovą ir vizų kodekso vadovą ir aiškiai nustatyti, kad
pirmiausia reikia atsižvelgti į vaiko interesus. 5.3. Nacionaliniai
teisės aktai ir praktika Nacionalinės teisės aktai ir praktika
dėl tėvų sutikimo valstybėse narėse gerokai
skiriasi. Tačiau nepaisant suderinimo trūkumo šioje srityje, sienos
apsaugos pareigūnai taiko gana panašią vaikų patikrinimo
praktiką. Neįmanoma padaryti išvados, ar vaikai
geriau apsaugoti valstybėse narėse, kuriose pasienyje prašoma
pateikti tėvų sutikimą. Kai kurie praktikuojantys specialistai
teigia, kad tėvų sutikimo formas lengva suklastoti, kiti mano, kad
jos tik bergždžiai apsunkina procesą, ypač kai tėvų
sutikimas reikalingas ir gaunant pasą. Tačiau keletas
suinteresuotųjų subjektų pritaria, kad reikia sukurti
standartinę tėvų sutikimo formą, kuri būtų
naudojama keliaujant į Šengeno erdvę ir iš jos (FRONTEX) arba
tarptautiniu mastu (ICAO). Iš tiesų dėl tokio suderinimo keliautojai
geriau žinotų, kokie reikalavimai dėl tėvų sutikimo
pasienyje taikomi lydinčiam suaugusiajam ir vaikui, keliaujančiam
vienam. Todėl Komisija ir valstybės narės turėtų
tęsti diskusijas dėl galimo pavyzdinės „sutikimo keliauti“
formos sukūrimo. Ši forma buvo pristatyta Hagos tarptautinės
privatinės teisės konferencijos Nuolatiniam biurui[33] ir gali būti toliau
svarstoma ICAO. Atsižvelgiant į tai, kad valstybėse
narėse galioja skirtingos nuostatos, ypač dėl
būtinybės pasienyje pateikti tėvų sutikimą, labai
svarbu tinkamai informuoti visuomenę. Nors informacija apie paso ir
vizos reikalavimus keliautojams yra lengvai prieinama keliomis kalbomis,
tačiau atrodo labai sunku gauti konkrečios informacijos apie
būtinybę pateikti patvirtinamuosius dokumentus, kaip antai
tėvų sutikimą. Informacija dažnai pateikta tik valstybės
narės kalba, kartais sunku nustatyti, kur ji pateikta, o kartais net
prieštarauja kitiems informacijos šaltiniams. Oficialioje ES svetainėje
„Europa Portal“ informacijos šiuo klausimu taip pat nėra. Europos
teisminis tinklas civilinėse ir komercinėse bylose pradėjo
rengti faktų suvestinę, skirtą civilinės teisės
aspektams, susijusiems su neteisėtu vaiko išvežimu į kitą
valstybę. Faktų suvestinė bus pagrįsta valstybių
narių informacija ir paskelbta Europos e. teisingumo portale[34]. Be to, Komisija, remdamasi
valstybių narių informacija, yra pasirengusi atnaujinti svetainę
europa.eu/travel. Valstybės narės taip pat turėtų labai
pagerinti visuomenei teikiamos informacijos apie kertantiems sienas vaikams
taikomus reikalavimus kokybę. Kai sienos apsaugos
pareigūnai nustato galimo pavojaus atvejį, jų taikomos
procedūros ir žinios apie nacionalinius koordinavimo mechanizmus
valstybėse narėse nevienodos. Atrodo, kad tik keliose valstybėse
narėse veikia aiškūs nacionaliniai koordinavimo mechanizmai.
Todėl valstybės narės skatinamos kurti tinkamus nacionalinius
koordinavimo mechanizmus ir informuoti apie juos sienos perėjimo punktus,
kad sienos apsaugos pareigūnai žinotų, į ką kokiu atveju
kreiptis ir kas už ką atsakingas. Ypatingas dėmesys turėtų
būti skiriamas sunkumams, kurie kyla sienos apsaugos pareigūnams,
siekiantiems rasti pusiausvyrą tarp vaiko interesų apsaugos ir galimo
jo kelionės sutrukdymo. Kuriant tokius perdavimo mechanizmus
įkvėpimo būtų galima remtis prekybos žmonėmis srityje
nuveiktu darbu. Galiausiai yra nedaug statistinių
duomenų apie tai, kiek nustatyta pavojaus atvejų vaikams kertant
sieną (ir apskritai apie sienas kertančius vaikus), taip apie
prekybą vaikais ir jų pagrobimą. Siekiant sukurti labiau
įrodymais pagrįstas politikos galimybes šioje srityje, valstybės
narės ir FRONTEX yra skatinamos tobulinti duomenų ir statistinių
duomenų apie vaikus, kertančius sieną, rinkimą. [1] OL L 142, 2009 6 6, p. 1. [2] http://legacy.icao.int/icao/en/atb/sgm/OnePassportConcept.htm. [3] Tyrimą Išorės sienų fondo lėšomis
atliko konsorciumas „Ramboll-EurAsylum“. Galutinė ataskaita pateikta
Europos Komisijos Vidaus reikalų generalinio direktorato svetainėje.
http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/documents/policies/borders-and-visas/general/index_en.htm.
Jis apima klausimus, susijusius su vaikais, kertančiais sienas.
Tačiau šioje ataskaitoje nagrinėjami svarbiausi klausimai, kaip antai
principo „vienas asmuo, vienas pasas“ poveikis. [4] Islandija, Lichtenšteinas, Norvegija ir Šveicarija. [5] Pagal JT vaiko teisių konvencijos 1 straipsnį
šioje ataskaitoje vaikais laikomi visi jaunesni nei 18 metų asmenys. [6] Atsižvelgiant į tai, kad nėra vidaus
sienų kontrolės, ir į reglamento 1 straipsnį, šioje
ataskaitoje nenagrinėjami klausimai, susiję su vaikų
judėjimu Šengeno erdvėje, nors Komisija yra informuota apie prekybos
vaikais ir vaikų grobimo atvejus. [7] C(2012) 9330 galutinis. [8] C(2006) 5186 galutinis. [9] OL L 158, 2004 4 30, p. 77. [10] „Jei Sąjungos pilietis ar šeimos narys, kuris
nėra valstybės narės pilietis, neturi būtinų
kelionės dokumentų arba, jei reikalaujama, būtinų
vizų, atitinkama valstybė narė, prieš grąžindama juos,
suteikia tokiems asmenims visas pagrįstas galimybes gauti būtinus
dokumentus ar pristatyti juos jiems per pagrįstą laikotarpį,
patvirtinti ar kitomis priemonėmis įrodyti, kad jie turi laisvo
judėjimo ir gyvenimo šalyje teisę.“ [11] Ši idėja taip pat buvo pristatyta per derybas
dėl reglamento. Tačiau jos atsisakyta dėl įvairių
priežasčių, kaip antai, tokios nuostatos teisinis pagrindas (taip pat
žr. 5.1 punktą). [12] OL L 105, 2006 4 13, p. 1. [13] Visų pirma VII priedas „Specialios nuostatos dėl
tam tikrų kategorijų asmenų“. [14] Komisijos rekomendacija, nustatanti bendrą
„Praktinį sienos apsaugos pareigūnų vadovą (Šengeno
vadovą)“ valstybių narių kompetentingoms institucijoms naudoti
vykdant asmenų kontrolę prie sienų (C(2006) 5186
galutinis), iš dalies pakeista Komisijos rekomendacija (C(2008) 2976
galutinis). [15] Nacionaliniai kontaktiniai centrai, į kuriuos galima
kreiptis konsultacijos nepilnamečių klausimais, yra išvardyti vadovo
37 priede. [16] OL L 243, 2009 9 15, p. 1. [17] 2010 m. kovo 19 d. Komisijos sprendimas
C(2010) 1620 galutinis, kuriuo teikiamas „Prašymų išduoti vizą
tvarkymo ir išduotų vizų keitimo vadovas“. [18] Pvz., Čekijoje, Estijoje, Latvijoje, Austrijoje,
Portugalijoje, Rumunijoje, Slovėnijoje, Jungtinėje Karalystėje. [19] Pvz., Danijoje, Graikijoje, Airijoje, Maltoje,
Nyderlanduose, Lenkijoje, Suomijoje, Švedijoje. [20] Pvz., Belgijoje, Vokietijoje, Ispanijoje, Lietuvoje,
Slovakijoje. [21] Pvz., Bulgarijoje, Prancūzijoje, Italijoje. [22] Pvz., Italijoje, Lenkijoje, Portugalijoje. [23] Pvz., Bulgarijoje, Lietuvoje, Rumunijoje. [24] Pvz., Belgijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Kipre,
Latvijoje, Maltoje, Portugalijoje. [25] Pvz., Vokietijos, Estijos, Latvijos, Nyderlandų,
Suomijos, Švedijos. [26] Pvz., Čekijoje, Maltoje. [27] OL L 187, 2001 7 10, p. 45. [28] Rekomenduojama geriausia su
nepilnamečiais susijusi praktika, 41-asis IATA/CAWG susitikimas,
2007 m. gegužės 16–17 d., Tokijas. [29] Pvz., Jungtinėje Karalystėje rengiami
specialūs su vaikais susiję mokymai, kurie papildomi Jungtinės
Karalystės Sienų agentūros „Vaikų apsaugos nuo pavojų
praktikos kodeksu“. [30] Pvz., Bulgarijoje, Jungtinėje Karalystėje. [31] COM(2011) 118 galutinis. [32] 2004 m. spalio 26 d. Tarybos reglamento (EB)
Nr. 2007/2004, į įsteigiančio Europos operatyvaus
bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių
išorės sienų valdymo agentūrą, 5 straipsnis. [33] http://www.hcch.net/upload/wop/abduct2012pd15e.pdf. [34] https://e-justice.europa.eu/home.do.