EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52008AG0011
Common Position (EC) No 11/2008 of 28 February 2008 adopted by the Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 251 of the Treaty establishing the European Community, with a view to the adoption of a Directive of the European Parliament and of the Council on certain aspects of mediation in civil and commercial matters
2008 m. vasario 28 d. Tarybos priimta bendroji pozicija (EB) Nr. 11/2008, priimta pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 251 straipsnyje pateiktą tvarką, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
2008 m. vasario 28 d. Tarybos priimta bendroji pozicija (EB) Nr. 11/2008, priimta pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 251 straipsnyje pateiktą tvarką, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
OL C 122E, 2008 5 20, p. 1–9
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
20.5.2008 |
LT |
Europos Sąjungos oficialusis leidinys |
CE 122/1 |
BENDROJI POZICIJA (EB) Nr. 11/2008
Tarybos priimta 2008 m. vasario 28 d.
siekiant priimti … Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/…/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
(2008/C 122 E/01)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 61 straipsnio c punktą ir 67 straipsnio 5 dalies antrą įtrauką,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
veikdami Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka (2),
kadangi:
(1) |
Bendrija nustatė sau tikslą išsaugoti ir plėtoti laisvės, saugumo bei teisingumo erdvę, kurioje būtų užtikrintas laisvas asmenų judėjimas. Šiuo tikslu Bendrija, inter alia, turi patvirtinti teismų bendradarbiavimo civilinėse bylose priemones, kurios būtinos tinkamam vidaus rinkos veikimui užtikrinti. |
(2) |
Teisės kreiptis į teismus principas yra pamatinis, o siekdama sudaryti geresnes teisės kreiptis į teismus sąlygas 1999 m. spalio 15–16 d. Tamperės Europos Vadovų Taryba paragino valstybes nares sukurti alternatyvias neteismines procedūras. |
(3) |
2000 m. gegužės mėn. Taryba priėmė Išvadas dėl civilinės ir komercinės teisės ginčų alternatyvių sprendimo būdų, kuriose nurodyta, kad pagrindinių šios srities principų nustatymas yra esminis žingsnis, užtikrinantis neteisminių procedūrų, reikalingų sprendžiant ginčus civilinėse ir komercinėse bylose, išvystymą ir veikimą, kad taip būtų supaprastinta ir sustiprinta teisė kreiptis į teismus. |
(4) |
2002 m. balandžio mėn. Komisija pateikė žaliąją knygą dėl civilinės ir komercinės teisės ginčų alternatyvių sprendimo būdų, kuria apibendrinama esama alternatyvių ginčų sprendimo būdų padėtis Europos Sąjungoje ir inicijuojamos plataus masto konsultacijos su valstybėmis narėmis bei suinteresuotomis šalimis dėl priemonių skatinti mediacijos naudojimą. |
(5) |
Europos Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės sukūrimo politikoje numatytas tikslas užtikrinti geresnį teisės kreiptis į teismus įgyvendinimą turėtų apimti teisminius ir neteisminius ginčų sprendimo būdus. Ši direktyva turėtų užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, pirmiausia kiek tai susiję su mediacijos paslaugų užtikrinimu. |
(6) |
Mediacija gali būti ekonomiškai efektyvus ir greitas neteisminis ginčų sprendimo būdas civilinėse ir komercinėse bylose, naudojant šalių poreikiams pritaikytus procesus. Mediacijos būdu pasiektų susitarimų paprastai labiau laikomasi savanoriškai ir jie labiau padeda išsaugoti draugiškus bei tvarius šalių santykius. Šie privalumai ypač išryškėja situacijose, kurioms būdingi tarptautiniai elementai. |
(7) |
Siekiant toliau skatinti mediacijos naudojimą ir užtikrinti, kad ją naudojančios šalys būtų tikros dėl iš anksto žinomos teisinės tvarkos, būtina priimti pagrindinius teisės aktus, visų pirma reglamentuojančius pagrindinius civilinio proceso aspektus. |
(8) |
Šios direktyvos nuostatos turėtų būti taikomos tik mediacijai tarptautiniuose ginčuose, tačiau jokiu būdu neturėtų būti draudžiama valstybėms narėms taikyti tokių nuostatų ir vidaus mediacijos procesams. |
(9) |
Ši direktyva jokiu būdu neturėtų užkirsti kelio mediacijos procese naudoti šiuolaikines ryšių technologijas. |
(10) |
Ši direktyva turėtų būti taikoma procesams, kuriuose dvi ar daugiau tarptautinio ginčo šalių savanoriškai siekia taikiai išspręsti ginčą padedant mediatoriui. Ji turėtų būti taikoma civilinėms ir komercinėms byloms. Tačiau ji neturėtų būti taikoma teisėms ir pareigoms, dėl kurių pačios šalys negali spręsti pagal atitinkamą taikytiną teisę. Tokios teisės ir pareigos yra ypač dažnos šeimos teisėje ir darbo teisėje. |
(11) |
Ši direktyva neturėtų būti taikoma ikisutartinėms deryboms ar teisminio pobūdžio procesams, pavyzdžiui, tam tikroms teisminio taikinimo procedūroms, vartotojų skundų nagrinėjimo schemoms, arbitražui ir ekspertų skyrimui ar formalias rekomendacijas teikiančių asmenų ar institucijų administruojamiems procesams, nepriklausomai nuo to, ar jie sukuria teisinę pareigą dėl ginčo sprendimo. |
(12) |
Ši direktyva turėtų būti taikoma tais atvejais, kai teismas nukreipia šalis ginčą spręsti mediacijos būdu, arba kai mediacija numatyta nacionalinėje teisėje. Be to, jei pagal nacionalinę teisę mediatoriumi gali būti teisėjas, ši direktyva turėtų būti taikoma ir mediacijai, kurią vykdo teisėjas, kuris neatsakingas už jokius teismo procesus, susijusius su ginčo dalyku ar dalykais. Tačiau ši direktyva neturėtų būti taikoma sprendžiančio teismo ar teisėjo pastangoms taikiai išspręsti ginčą teismo proceso metu ar atvejais, kai sprendžiantis teismas ar teisėjas prašo kompetentingo asmens pagalbos ar patarimo. |
(13) |
Šioje direktyvoje numatyta mediacija turėtų būti savanoriškas procesas — šalys pačios vadovautų procesui ir galėtų jį organizuoti kaip nori bei nutraukti bet kuriuo metu. Tačiau pagal nacionalinę teisę teismai turėtų galėti nustatyti mediacijos proceso terminus. Be to, visais tinkamais atvejais teismai turėtų galėti atkreipti šalių dėmesį į mediacijos galimybę. |
(14) |
Jokia šios direktyvos nuostata neturėtų riboti galimybių nacionalinės teisės aktuose numatyti privalomo mediacijos naudojimo ar taikyti paskatas arba sankcijas, jei tokie teisės aktai neužkerta kelio šalims pasinaudoti savo teise kreiptis į teismus. Taip pat jokia šios direktyvos nuostata neturėtų daryti poveikio esamoms savireguliavimu grindžiamoms mediacijos sistemoms tiek, kiek jos reglamentuoja aspektus, kurių neapima ši direktyva. |
(15) |
Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą šioje direktyvoje reikėtų nurodyti, kokia data būtų tinkama nustatyti, ar ginčas, kurį šalys stengiasi išspręsti mediacijos būdu, yra tarptautinis ginčas. Nesant rašytinio susitarimo turėtų būti laikoma, kad šalys susitaria naudoti mediaciją tuomet, kai jos imasi konkrečių veiksmų mediacijos procesui pradėti. |
(16) |
Siekdamos būtino abipusio pasitikėjimo dėl konfidencialumo, poveikio apribojimų ir senaties terminams bei mediacijos būdu pasiektų susitarimų pripažinimo ir privalomo vykdymo, valstybės narės visomis jų nuomone tinkamomis priemonėmis turėtų skatinti mediatorių mokymą ir veiksmingų mediacijos paslaugų teikimo kokybės kontrolės mechanizmų įdiegimą. |
(17) |
Valstybės narės turėtų apibrėžti tokius mechanizmus, pagal kuriuos būtų galima naudotis rinkos priemonėmis grindžiamais sprendimais, ir iš jų neturėtų būti reikalaujama numatyti finansavimo šiam tikslui. Šiais mechanizmais turėtų būti siekiama išsaugoti mediacijos proceso lankstumą ir šalių autonomiškumą bei užtikrinti, kad mediacija būtų vykdoma veiksmingai, nešališkai ir kompetentingai. Mediatoriai turėtų būti informuoti, kad egzistuoja Europos mediatorių elgesio kodeksas, su kuriuo visuomenė taip pat turėtų galimybę susipažinti internete. |
(18) |
Vartotojų apsaugos srityje Komisija priėmė rekomendaciją (3), nustatančią būtiniausius kokybės kriterijus, kuriuos savo klientams turėtų siūlyti neteisminės institucijos, visų šalių sutikimu dalyvaujančios sprendžiant vartotojų ginčus. Visi mediatoriai arba organizacijos, kuriems taikoma ta rekomendacija, turėtų būti skatinami laikytis joje numatytų principų. Siekdama sudaryti geresnes sąlygas informacijos apie tokias institucijas skleidimui Komisija turėtų sukurti neteisminių sistemų, kurias valstybės narės laiko atitinkančiomis tos rekomendacijos principus, duomenų bazę. |
(19) |
Mediacija neturėtų būti laikoma blogesne alternatyva už teismo procesus dėl to, kad mediacijos būdu pasiektų susitarimų laikymasis priklauso nuo šalių geros valios. Todėl valstybės narės turėtų užtikrinti, kad mediacijos būdu pasiekto rašytinio susitarimo šalims jų susitarimo turinys galėtų būti pripažintas privalomai vykdomu. Valstybė narė turėtų galėti atsisakyti pripažinti susitarimą privalomai vykdomu tik tuo atveju, jeigu jo turinys prieštarauja jos teisei, įskaitant jos tarptautinę privatinę teisę, arba jeigu jos teisėje nenumatytas to konkretaus susitarimo turinio privalomas vykdymas. Taip galėtų atsitikti tuo atveju, jeigu susitarime nustatytos pareigos dėl jos pobūdžio neįmanoma privalomai įvykdyti. |
(20) |
Mediacijos būdu pasiekto susitarimo, pripažinto privalomai vykdomu valstybėje narėje, turinys kitoje valstybėje narėje turėtų būti pripažintas ir paskelbtas privalomai vykdomu laikantis taikytinos Bendrijos ar nacionalinės teisės. Tai galėtų būti daroma, pavyzdžiui, remiantis 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (4) ar 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo (5). |
(21) |
Reglamente (EB) Nr. 2201/2003 konkrečiai numatyta, jog siekiant, kad šalių sudaryti susitarimai būtų privalomai vykdomi kitoje valstybėje narėje, tokie susitarimai turi būti privalomai vykdomi valstybėje narėje, kurioje jie sudaryti. Todėl, jei šeimos teisės byloje mediacijos būdu pasiektas susitarimas nėra privalomai vykdomas valstybėje narėje, kurioje jis buvo sudarytas ir kurioje buvo pateiktas prašymas dėl jo pripažinimo privalomai vykdomu, ši direktyva neturėtų skatinti šalių vengti tos valstybės narės teisės pripažįstant jų susitarimą privalomai vykdomu kitoje valstybėje narėje. |
(22) |
Ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių taisyklėms dėl mediacijos būdu pasiektų susitarimų privalomo vykdymo. |
(23) |
Mediacijos procese svarbus konfidencialumas, todėl šioje direktyvoje turėtų būti numatytas mažiausias civilinio proceso teisės normų, numatančių, kaip apsaugoti mediacijos konfidencialumą tolesniuose civiliniuose ir komerciniuose teismo procesuose ar arbitražo metu, suderinamumo lygis. |
(24) |
Siekiant paskatinti šalis naudotis mediacija valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų apribojimų ir senaties terminams taikomos taisyklės neužkirstų kelio šalims kreiptis į teismą ar arbitražą, jei mediacijos pastangos nebūtų sėkmingos. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad šis rezultatas būtų pasiektas, nors šia direktyva ir nederinamos nacionalinės apribojimų ir senaties terminams taikomos taisyklės. Šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis tarptautinių susitarimų nuostatų dėl apribojimų ir senaties terminų, kurias įgyvendina valstybės narės, pavyzdžiui, transporto teisės srityje, taikymui. |
(25) |
Valstybės narės turėtų skatinti teikti visuomenei informaciją apie tai, kaip kreiptis į mediatorius ir organizacijas, teikiančias mediacijos paslaugas. Jos taip pat turėtų skatinti praktikuojančius teisininkus informuoti savo klientus apie mediacijos galimybę. |
(26) |
Laikantis Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (6) 34 punkto, valstybės narės savo pačių ir Bendrijos interesais skatinamos parengti savo lenteles, kuriose kiek įmanoma būtų parodomas šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitikimas, bei jas viešai paskelbti. |
(27) |
Šia direktyva siekiama skatinti pagrindines teises ir atsižvelgiama į principus, pripažįstamus visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje. |
(28) |
Kadangi šios direktyvos tikslo valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl veiksmo masto arba poveikio to tikslo būtų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Bendrija gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama tai, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti. |
(29) |
Pagal Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos Bendrijos steigimo sutarties, 3 straipsnį Jungtinė Karalystė ir Airija pateikė pranešimą apie jų pageidavimą dalyvauti priimant ir taikant šią direktyvą. |
(30) |
Pagal Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridedamo prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties, 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, dėl to ji nėra jai privaloma ar taikoma, |
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Tikslas ir taikymo sritis
1. Šios direktyvos tikslas — sudaryti geresnes alternatyvaus ginčų sprendimo galimybes ir propaguoti taikų ginčų sprendimą skatinant naudotis mediacija bei užtikrinant subalansuotą mediacijos ir teismo proceso ryšį.
2. Ši direktyva taikoma civilinėms ir komercinėms byloms tarptautinių ginčų atveju, išskyrus teises ir pareigas, kuriomis šalys pačios negali disponuoti pagal atitinkamą taikytiną teisę. Visų pirma ši direktyva netaikoma mokesčių, muitų ar administracinėms byloms, arba valstybės atsakomybei už veiksmus ir neveikimą vykdant valstybės įgaliojimus („acta iure imperii“).
3. Šioje direktyvoje sąvoka „valstybė narė“ reiškia valstybes nares, išskyrus Daniją.
2 straipsnis
Tarptautiniai ginčai
1. Šioje direktyvoje tarptautinis ginčas — ginčas, kai bent vienos iš ginčo šalių nuolatinė arba įprastinė gyvenamoji vieta ar buveinė yra kitoje nei bet kurios kitos ginčo šalies valstybėje narėje tą dieną, kurią:
a) |
šalys susitaria naudotis mediacija kilus ginčui, |
b) |
teismas nurodo naudotis mediacija, |
c) |
pagal nacionalinę teisę kyla pareiga naudotis mediacija, ar |
d) |
taikant 5 straipsnį šalys paraginamos naudotis mediaciją. |
2. Nepaisant 1 dalies, taikant 7 ir 8 straipsnius tarptautinis ginčas taip pat yra ginčas, kuriam išspręsti po tarp ginčo šalių įvykusio mediacijos proceso inicijuojami teismo procesai ar arbitražas kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra ginčo šalių nuolatinė arba įprastinė gyvenamoji vieta ar buveinė 1 dalies a, b ar c punktuose nurodytą dieną.
3. Taikant 1 ir 2 dalis, gyvenamoji vieta ar buveinė nustatoma pagal Reglamento (EB) Nr. 44/2001 59 ir 60 straipsnius.
3 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamos šios sąvokų apibrėžtys:
a) |
„Mediacija“ — struktūrinis procesas, neatsižvelgiant į tai, kaip jis pavadintas ar nurodytas, kai dvi ar daugiau ginčo šalių savanoriškai stengiasi pačios susitarti dėl jų ginčo sprendimo padedant mediatoriui. Šis procesas gali būti inicijuotas šalių arba pasiūlytas ar nurodytas pradėti teismo, arba numatytas pagal valstybės narės teisę. Jis apima mediaciją, vykdomą teisėjo, kuris neatsakingas už jokį su tuo ginču susijusį teismo procesą. Ši sąvoka neapima ginčą nagrinėjančio teismo ar teisėjo pastangų išspręsti ginčą dėl to ginčo vykstančio teismo proceso metu. |
b) |
„Mediatorius“ — trečiasis asmuo, kurio prašoma veiksmingai, nešališkai ir kompetentingai vykdyti mediaciją, neatsižvelgiant į jo statusą arba profesiją atitinkamoje valstybėje narėje ir į tai, kaip šis trečiasis asmuo buvo paskirtas ar paprašytas vykdyti mediaciją. |
4 straipsnis
Mediacijos kokybės užtikrinimas
1. Valstybės narės visomis jų nuomone tinkamomis priemonėmis skatina mediatorių ir mediacijos paslaugas teikiančių organizacijų savanoriškų elgesio kodeksų rengimą ir jų laikymąsi bei kitus veiksmingus mediacijos paslaugų teikimo kokybės kontrolės mechanizmus.
2. Valstybės narės skatina pirminį ir tolesnį mediatorių mokymą siekiant užtikrinti, kad mediacija ginčo šalių atžvilgiu būtų vykdoma veiksmingai, nešališkai ir kompetentingai.
5 straipsnis
Pasinaudojimas mediacija
1. Teismas, kuriam pateikta byla, prireikus ir atsižvelgdamas į visas bylos aplinkybes, gali paraginti ginčo šalis pasinaudoti mediacija ginčui išspręsti. Teismas taip pat gali paraginti šalis dalyvauti informaciniuose posėdžiuose dėl naudojimosi mediacija, jei tokie posėdžiai rengiami ir juose dalyvauti paprasta.
2. Šia direktyva nedaromas poveikis nacionalinės teisės aktams, kuriuose nustatyta, kad mediacija yra privaloma, arba kuriais taikomos su mediacija susijusios paskatos arba sankcijos, tiek prieš prasidedant teismo procesui, tiek jam jau prasidėjus, jeigu šie teisės aktai neužkerta kelio ginčo šalims pasinaudoti teise kreiptis į teismą.
6 straipsnis
Mediacijos būdu pasiektų susitarimų privalomas vykdymas
1. Valstybės narės užtikrina, kad ginčo šalys arba viena ginčo šalis, gavusi aiškų kitų šalių sutikimą, turėtų galimybę prašyti mediacijos būdu pasiekto rašytinio susitarimo turinį pripažinti privalomai vykdomu. Tokio susitarimo turinys tampa privalomai vykdomu, išskyrus atitinkamus atvejus, kai susitarimo turinys prieštarauja valstybės narės, kurioje pateikiamas prašymas, teisei arba tos valstybės narės teisėje nenumatytas jo privalomas vykdymas.
2. Susitarimo turinį teismas ar kita kompetentinga institucija gali pripažinti privalomai vykdomu nutartimi ar sprendimu arba autentišku dokumentu pagal valstybės narės, kurioje pateikiamas prašymas, teisę.
3. Valstybės narės praneša Komisijai, kurie teismai arba kitos valdžios institucijos yra kompetentingi priimti prašymus pagal 1 ir 2 dalis.
4. Nei viena šio straipsnio nuostata nedaro įtakos taisyklėms, kurios taikomos susitarimo, tapusio privalomai vykdomu pagal šio straipsnio 1 dalį, pripažinimui ir privalomam vykdymui kitoje valstybėje narėje.
7 straipsnis
Mediacijos konfidencialumas
1. Atsižvelgiant į tai, kad mediacija turi vykti konfidencialiai, valstybės narės užtikrina, išskyrus atvejus, kai ginčo šalys susitaria kitaip, kad nei mediatoriai, nei mediacijos procesą administruojantys asmenys nebūtų įpareigojami civiliniuose ir komerciniuose teismo procesuose ir arbitražo metu teikti įrodymų dėl informacijos, kuri tiesiogiai ar netiesiogiai susijusi su mediacijos procesu, išskyrus šiuos atvejus:
a) |
tai būtina dėl viršenybę turinčių atitinkamos valstybės narės viešosios politikos interesų, visų pirma kai reikia užtikrinti vaikų geriausių interesų apsaugą arba išvengti fizinės ar psichologinės žalos asmeniui; arba |
b) |
kai atskleisti mediacijos būdu pasiekto susitarimo turinį būtina, kad tas susitarimas būtų įgyvendintas ar privalomai vykdomas. |
2. Nei viena 1 dalies nuostata neužkerta kelio valstybėms narėms imtis griežtesnių priemonių mediacijos konfidencialumui apsaugoti.
8 straipsnis
Mediacijos poveikis apribojimų ir senaties terminams
1. Valstybės narės užtikrina, kad šalims, kurios siekdamos išspręsti ginčą pasirenka mediaciją, dėl mediacijos proceso metu pasibaigusių apribojimų ir senaties terminų nebūtų užkertamas kelias vėliau pradėti su tuo ginču susijusį teismo procesą ar kreiptis į arbitražą.
2. Šio straipsnio 1 dalimi nedaromas poveikis tarptautinių susitarimų, kurių šalimis yra valstybės narės, nuostatų dėl apribojimų ir senaties terminų taikymui.
9 straipsnis
Informacija visuomenei
Valstybės narės visomis jų nuomone tinkamomis priemonėmis skatina, kad visuomenei būtų prieinama informacija, visų pirma internete, apie galimybes kreiptis į mediatorius ir organizacijas, teikiančias mediacijos paslaugas.
10 straipsnis
Informacija apie kompetentingus teismus ir institucijas
Komisija visomis tinkamomis priemonėmis viešai skelbia informaciją apie kompetentingus teismus ar institucijas, kuriuos valstybės narės jai nurodo pagal 6 straipsnio 3 dalį.
11 straipsnis
Peržiūra
Ne vėliau kaip … (7) Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitą apie šios direktyvos taikymą. Šioje ataskaitoje aptariama mediacijos raida Europos Sąjungoje ir šios direktyvos poveikis valstybėse narėse. Prireikus prie ataskaitos pridedami pasiūlymai dėl šios direktyvos pataisų.
12 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybes narės priima įstatymus, reglamentus ir administracines nuostatas, kurie, įsigalioję iki … (8), įgyvendina šią direktyvą, išskyrus 10 straipsnį, kurio įgyvendinimo data — ne vėliau kaip … (9). Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
Valstybėms narėms tvirtinant šias priemones, jose daroma nuoroda į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės perduoda Komisijai pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų, kurias jos priima šios direktyvos taikymo srityje, tekstą.
13 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
14 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta, …
Europos Parlamento vardu
Pirmininkas
…
Tarybos vardu
Pirmininkas
…
(1) OL C 286, 2005 11 17, p. 1.
(2) 2007 m. kovo 29 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 27 E, 2008 1 31, p. 129), 2008 m. vasario 28 d. Tarybos bendroji pozicija ir … Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje).
(3) 2001 m. balandžio 4 d. Komisijos rekomendacija 2001/310/EB dėl principų, kuriais vadovaujasi neteisminės institucijos, spręsdamos vartotojų ginčus susitarimo būdu (OL L 109, 2001 4 19, p. 56).
(4) OL L 12, 2001 1 16, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (OL L 363, 2006 12 20, p. 1).
(5) OL L 338, 2003 12 23, p. 1. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2116/2004 (OL L 367, 2004 12 14, p. 1).
(6) OL C 321, 2003 12 31, p. 1.
(7) 8 metai po šios direktyvos priėmimo dienos.
(8) 3 metų po šios direktyvos priėmimo dienos.
(9) 30 mėnesių po šios direktyvos priėmimo dienos.
TARYBOS MOTYVŲ PAREIŠKIMAS
I. ĮVADAS
1. |
2004 m. spalio 22 d. Komisija pateikė pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl tam tikrų tarpininkavimo civilinėse ir komercinėse bylose aspektų. |
2. |
2005 m. gruodžio 1 ir 2 d. posėdyje Taryba (Teisingumas ir vidaus reikalai) susipažino su bendru susitarimu, pasiektu Civilinės teisės klausimų komitete (alternatyvūs ginčų sprendimo būdai) (1). |
3. |
2007 m. kovo 29 d. Europos Parlamentas pirmojo svarstymo metu priėmė nuomonę dėl pasiūlymo (2). |
4. |
2007 m. balandžio 13 d. Civilinės teisės klausimų komitetas (alternatyvūs ginčų sprendimo būdai) išnagrinėjo Europos Parlamento pateiktus pakeitimus. Atsižvelgiant į šio nagrinėjimo rezultatus buvo parengta šio pasiūlymo suvestinė redakcija, kuri vėliau buvo svarstyta keliuose posėdžiuose ir keletu klausimų perrašyta. |
5. |
2007 m. spalio 3 d. Nuolatinių atstovų komitetas pritarė kompromisiniam tekstui (3), kuris buvo parengtas atsižvelgus į Komiteto posėdyje įvykusių diskusijų rezultatus ir kuris buvo laikomas pradine pozicija derybose su Europos Parlamentu siekiant, kad būtų susitarta antrojo svarstymo metu. |
6. |
Tolesnių susitikimų su Europos Parlamentu metu buvo susitarta dėl keleto kompromisinio teksto dalinių pakeitimų. 2007 m. lapkričio 8–9 d. posėdyje Taryba (Teisingumas ir vidaus reikalai) pasiekė politinį susitarimą dėl šio naujo teksto (4). Europos Parlamentas tada patvirtino, kad gali pritarti šiam tekstui. |
7. |
2008 m. vasario 28 d. Taryba vieningai priėmė bendrąją poziciją. |
II. BENDROSIOS POZICIJOS ANALIZĖ
8. |
Tarybos bendroji pozicija atitinka 2007 m. lapkričio mėn. pasiekto politinio susitarimo tekstą, kuriame atsispindėjo Tarybos, Komisijos ir Europos Parlamento derybų, įvykusių po to, kai buvo priimta Europos Parlamento nuomonė pirmojo svarstymo metu, rezultatai. |
A. 1–11 pakeitimai, susiję su konstatuojamosiomis dalimis
9. |
Taryba, kiek įmanoma, iš esmės atsižvelgė į 1–11 pakeitimus, tačiau, siekdama atspindėti direktyvos projekto galutinę formuluotę ir struktūrą, pakeitė daugelio pakeitimų redakciją ir juos įrašė kita tvarka. |
10. |
Taryba nesutiko su 2 pakeitimu, tačiau 18 konstatuojamojoje dalyje paliko nuorodą į pakeitime minėtą Komisijos rekomendaciją. 4 pakeitimas atspindėtas 8 konstatuojamojoje dalyje, tačiau kiek glausčiau. Paskutinis 6 pakeitimo sakinys nebuvo įtrauktas, nes Taryba įrašė 2005 m. gruodžio mėn. pasiekto bendro susitarimo 7a straipsnio tekstą (bendrosios pozicijos 8 straipsnis). 10 pakeitimas iš esmės buvo įtrauktas į 17 konstatuojamąją dalį, tačiau konkrečios nuorodos į Komisijos rekomendacijas ir nuoroda į Europos mediatorių elgesio kodekso paskelbimą nebuvo įtrauktos. |
11. |
Siekdama nuodugniau paaiškinti tam tikrus direktyvos projekto aspektus, Taryba įrašė naujų konstatuojamųjų dalių. Norėdama patvirtinti, kad mediacijos procese būtina kuo daugiau naudotis šiuolaikinėmis ryšių technologijomis, Taryba įrašė 9 konstatuojamąją dalį šiuo klausimu. Taryba taip pat siekė aiškiai nustatyti, kad direktyvos projekte nenustatomos su vykdymu susijusios taisyklės ir kad dėl šios priežasties ši direktyva neturi įtakos dabartinėms su vykdymu susijusioms valstybių narių taisyklėms (22 konstatuojamoji dalis). Galiausiai, siekdama laikytis Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros, Taryba įrašė 26 konstatuojamąją dalį, skatinančią valstybes nares įgyvendinant direktyvą rengti koreliacines lenteles. |
B. 12–34 pakeitimai, susiję su straipsniais
12. |
Taryba sutiko su 1 straipsnio 12, 13 ir 14 pakeitimais, kuriuose iš esmės atspindimas 2005 m. gruodžio mėn. bendro susitarimo tekstas. Vis dėlto pasiūlymui išbraukti dalį 2 dalies pirmojo sakinio nebuvo pritarta, išimtis buvo suformuluota kitaip, o bendrosios pozicijos tekstas dabar yra toks: „išskyrus teises ir pareigas, kuriomis šalys pačios negali disponuoti pagal atitinkamą taikytiną teisę“. Be to, ši nuostata paaiškinta 10 konstatuojamojoje dalyje. |
13. |
Taryba iš esmės įtraukė 15 pakeitimą, susijusį su nauju straipsniu dėl direktyvos tarptautinio pobūdžio, tačiau šiek tiek pakeitė nuostatos formuluotę. Taryba taip pat įrašė naują konstatuojamąją dalį (15 konstatuojamoji dalis), skirtą nuodugniau paaiškinti 1 dalį. |
14. |
16 ir 17 pakeitimai atsispindi dabartinio 3 straipsnio tekste. Taryba sutiko, kad tekste būtų aiškiai paminėta, jog mediacijos procesas yra savanoriško pobūdžio, ir tai taip pat pabrėžė 13 konstatuojamojoje dalyje. Todėl Taryba laikėsi nuomonės, kad nebūtina įrašyti naujos dalies šiuo klausimu, kaip 21 pakeitime siūlė Europos Parlamentas. Dabartinės redakcijos 3 straipsnio b pastraipoje Taryba nusprendė palikti 2005 m. gruodžio mėn. bendro susitarimo tekstą, kadangi, Tarybos nuomone, iš šio teksto pakankamai aišku, kokių reikalavimų mediatorius turi laikytis vykdydamas mediaciją. |
15. |
18 pakeitimą Taryba įtraukė į bendrosios pozicijos 4 straipsnį, išskyrus pasiūlytą 3 dalį, kuriai Taryba negalėjo pritarti. |
16. |
3 straipsnio 19 ir 20 pakeitimams (bendrosios pozicijos 5 straipsnis), kurie atitinka 2005 m. gruodžio mėn. bendro susitarimo tekstą, buvo visiškai pritarta. Taip pat buvo pritarta 22 ir 27 pakeitimams dėl nuostatų išbraukimo. |
17. |
Taryba pritarė 5 straipsnio 23 ir 26 pakeitimams (bendrosios pozicijos 6 straipsnis), nežymiai pakeitusi 1 dalies formuluotę, kad tekstas būtų aiškesnis. |
18. |
Taryba iš esmės pritarė 28 pakeitimui, kuris atspindėtas bendrosios pozicijos 7 straipsnyje. Tačiau ji nusprendė palikti tokią nuostatą, kokia suformuluota 2005 m. gruodžio mėn. bendrame susitarime. Tai reiškia, kad Taryba nesutiko su tuo, kad mediacijos proceso šalys taip pat negalėtų atskleisti su mediacijos procesu susijusios informacijos, ir su tuo, kad draudimas atskleisti informaciją taip pat būtų taikomas tais atvejais, kai informaciją norima atskleisti trečiosioms šalims. Tai, kad Taryba paliko nepakeistą bendro susitarimo tekstą, reiškia, kad ji taip pat nusprendė neįpareigoti valstybių narių užtikrinti, kad mediacijos procese dalyvaujantys asmenys net neturėtų teisės teikti įrodymų. |
19. |
Taryba negalėjo pritarti 29 pakeitimui, kurio nuostatos, jos nuomone, yra pernelyg išsamios direktyvai. Todėl bendrosios pozicijos 8 straipsnyje ji paliko nepakeistą 2005 m. gruodžio mėn. bendro susitarimo tekstą. Tačiau siekdama pabrėžti šios nuostatos svarbą bei išspręsti Europos Parlamentui rūpimus klausimus Taryba įrašė naują konstatuojamąją dalį (24 konstatuojamoji dalis), iš kurios visiškai aišku, kad šia nuostata valstybės narės įpareigojamos užtikrinti, kad būtų pasiektas reikalaujamas rezultatas. Taryba pritarė 30 pakeitimui dėl to paties straipsnio 2 dalies, tačiau buvo nuspręsta, kad paskutinė nuostatos dalis nereikalinga, todėl ji neįtraukta į galutinį tekstą. |
20. |
Taryba pritarė 31 pakeitimui, kuris atspindėtas bendrosios pozicijos naujame 9 straipsnyje bei atitinkamoje konstatuojamojoje dalyje (25 konstatuojamoji dalis). |
21. |
Taryba atmetė 32 pakeitimą remdamasi tuo, kad Europos mediatorių elgesio kodeksą paskelbti Oficialiajame leidinyje būtų neįmanoma, nes Elgesio kodeksas nėra oficialiai priimtas tekstas. Tačiau, kaip paminėta 10 dalyje, į 17 konstatuojamąją dalį Taryba įtraukė nuorodą į Elgesio kodeksą. |
22. |
Taryba iš esmės pritarė 33 pakeitimui, kuriame numatyta peržiūros sąlyga, ir tokia nuostata, nors jos formuluotė pakeista, dabar yra bendrosios pozicijos 11 straipsnyje. Taryba negalėjo pritarti pasiūlytos peržiūros sąlygos paskutinei daliai, susijusiai su apribojimų ir senaties terminų suderinimu. Ji taip pat negalėjo pritarti 29 pakeitimui dėl tą patį dalyką reglamentuojančio straipsnio. Būtent ši nuostata buvo vienas iš klausimų derybose su Europos Parlamentu, todėl dėl dabartinio teksto jau yra susitarta. |
23. |
Taryba negalėjo pritarti 34 pakeitimui, kadangi siūlomas įgyvendinimas šalims sudarant savanoriškus susitarimus būtų neįmanomas dėl teisinių priežasčių. Tačiau siekiant paaiškinti, kad esamos savireguliavimu grindžiamos mediacijos sistemos gali išlikti tiek, kiek jos reglamentuoja aspektus, kurių neapima ši direktyva, į 14 konstatuojamąją dalį buvo įtrauktas atitinkamas sakinys. Taryba nustatė kitas nei buvo siūloma 34 pakeitime direktyvos įgyvendinimo datas. Direktyvai įgyvendinti valstybės narės dabar turės 36 mėnesius nuo jos priėmimo, tačiau per 30 mėnesių Komisija turi būti informuota apie kompetentingą teismas arba kompetentingas institucijas. |
III. IŠVADA
24. |
Taryba laiko, jog bendrosios pozicijos tekstas yra gerai suderintas ir tiksliai atspindi 2007 m. spalio mėn. derybose su Europos Parlamentu pasiektą susitarimą. |
(1) Dok. 15043/05 JUSTCIV 217 CODEC 1102.
(2) Dok. 8117/1/07 REV 1 CODEC 312 JUSTCIV 76.
(3) Dok. 13290/07 JUSTCIV 243 CODEC 1000.
(4) Dok. 14316/07 JUSTCIV 278 CODEC 1130.