EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0173
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Towards a job-rich recovery
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Út a munkahelyteremtő fellendülés felé
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Út a munkahelyteremtő fellendülés felé
/* COM/2012/0173 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Út a munkahelyteremtő fellendülés felé /* COM/2012/0173 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK Út a munkahelyteremtő fellendülés felé Bevezetés Az „Európa 2020: A foglalkoztatást és
növekedést célzó új európai stratégia” egyik célkitűzése értelmében
2020-ra 75%-ra kell emelni a 20 és 64 év közöttiek foglalkoztatási
arányát[1].
Ha meg akarjuk valósítani ezt a célt, az uniós foglalkoztatás bővítése
érdekében 17,6 millió új munkahelynek kell létrejönnie. A válság idején
azonban a foglalkoztatási ráta 68,9%-ra esett vissza (2011.
III. negyedéve)[2];
az uniós munkanélküliségi ráta 2010 elejétől tartósan meghaladta a
9,5%-ot, 2012 februárjában pedig elérte a 10,2%-ot. Noha 2011 közepéig
1,5 millió új munkahelyet vettek nyilvántartásba, mindez aligha tudta
kiegyenlíteni a 2008 óta EU-szerte megszűnt 6 millió állást. A
növekedés ütemének 2011 közepe óta tapasztalt mérséklődése, a 2012-re
szóló, kevésbé kedvező előrejelzések[3],
valamint a tagállamok és régiók közötti egyre nagyobb eltérések csak gyarapították
a kihívásokat a foglalkoztatás, a társadalmi befogadás és a szegénység
leküzdése terén[4].
Amellett, hogy egyes országokban a gazdasági
recesszió második hulláma várható, és az államadósság-válság is elhúzódik, az
európai gazdasági tevékenységekre hosszabb távú, Európa relatív globális
versenyképességét befolyásoló strukturális átalakítások is kihatnak, mint
például a környezetbarát, alacsony szén-dioxid-kibocsátású és
erőforrás-hatékony gazdaságra való átállás szükségessége, a komplex
migrációs áramlásokkal párosuló népességelöregedés, a technológia gyors
fejlődése és egyúttal a jelentős feltörekvő gazdaságok gyors
előretörése. Ezek a strukturális átalakulások – különböző formában –
jelenleg és a jövőben is érintik majd a munkaerőpiacokat, különösen
ami a munkahelyek létrehozását és megőrzését illeti. Ha azt szeretnénk,
hogy e folyamatok közepette növekedjen (és ne mérséklődjön) az európai
gazdaság versenyképessége, igen lényeges, hogy dinamikus, befogadó
munkaerőpiacok jöjjenek létre, amelyek munkavállalói a megfelelő
készségekkel rendelkeznek. A Szerződés 3. cikke szerint az EU
célkitűzései közé tartozik a teljes foglalkoztatottság és a társadalmi
befogadás megteremtése. E célkitűzések, melyek az Európa 2020
stratégia középpontjában állnak, jelentik továbbra is az uniós polgárokat
érintő legfőbb kérdéseket. A foglalkoztatásnövelés kilátásai
nagymértékben függnek attól, hogy az EU megfelelő makrogazdasági, ipari és
innovációs szakpolitikák révén milyen mértékben képes ösztönözni a gazdasági
növekedést. A munkahelyteremtő növekedés elősegítése ugyanakkor
tagadhatatlanul olyan foglalkoztatáspolitikát tesz szükségessé, amely az új
munkahelyek létrehozásához kedvező feltételeket teremt, elősegíti a
pozitív átalakulási folyamatokat, növeli a munkaerő-kínálatot, továbbá –
földrajzi szempontból és a rendelkezésre álló készségeket illetően – összehangolja
a munkaerő-piaci keresletet a kínálattal. Amellett, hogy a
foglalkoztatáspolitika hozzájárul a rövid távú fellendüléshez, olyan
elengedhetetlen szociális beruházást jelent, amely megakadályozza, hogy
hosszú távon jelentősebb társadalmi és fiskális költségek merüljenek fel[5]. Az EU 2012. évi
növekedési jelentése határozott fellépésre szólít fel a munkahelyteremtés
felgyorsítása és a munkahelyteremtő fellendülés biztosítása érdekében; ezt
az üzenetet az Európai Tanács 2012-es tavaszi ülésén részt vevő állam- és
kormányfők is nyomatékosan megerősítették[6]. E politikai közlemény célja, hogy az éves
növekedési jelentésben megfogalmazott foglalkoztatási prioritásokat kiegészítve
középtávú szakpolitikai iránymutatást nyújtson az Európa 2020 stratégia
foglalkoztatáspolitikai célkitűzései alapján. A foglalkoztatási
iránymutatásokon[7]
alapuló közlemény intézkedéseket vázol fel, amelyek a jelenlegi helyzet
fényében megkülönböztetett figyelmet igényelnek, célja pedig az, hogy a
szükséges foglalkoztatáspolitikai reformok bevezetése érdekében bizalmat
teremtsen az érintett szereplők körében. A közlemény ugyanakkor eleget
tesz az Európai Tanács felhívásának[8]
is: ennek értelmében az új gazdasági kormányzást a foglalkoztatás- és
szociálpolitika szorosabb nyomon követésének kell kísérnie, különösen azokon a
területeken, amelyeken e politikák hatással lehetnek a makrogazdasági
stabilitásra és növekedésre[9].
A közleményt több bizottsági szolgálati
munkadokumentum kíséri, amelyek arra keresnek választ, hogy mi módon kapcsolódhat
a foglalkoztatáspolitika más szakpolitikai területekhez az intelligens,
fenntartható és inkluzív növekedés ösztönzése jegyében. Összességében e
foglalkoztatáspolitikai csomag nemcsak az Európa 2020 stratégia „Új
készségek és munkahelyek menetrendje” elnevezésű kiemelt kezdeményezésének
elgondolásait viszi tovább, hanem jobb szinergiák biztosításával más kiemelt
kezdeményezések, mint például az „Európai digitális menetrend”, az „Innovatív
Unió”, a „Mozgásban az ifjúság”, az „Erőforrás-hatékony Európa”, az
„Iparpolitika a globalizáció korában” és a „Szegénység és társadalmi
kirekesztés elleni európai platform” célkitűzéseit is segít megvalósítani.
A foglalkoztatáspolitikai csomag egyúttal azt is felvázolja, hogy mi módon
mozgósíthatók az uniós költségvetési források és különösen az Európai Szociális
Alap a munkaerő-piaci reformok támogatása és a gazdasági visszaesés esetén
szükséges beruházások ösztönzése érdekében. Míg a munkaerőpiacok dinamikáját
mindenekelőtt tagállami szinten kell biztosítani, e közlemény uniós
eszközöket mozgósít a munkahelyteremtő fellendülés támogatására; e célból
a munkaerő-piaci keresletre és kínálatra egyaránt összpontosít, és további
lépéseket tesz egy valóban uniós szintű munkaerőpiac megteremtése
irányában. 1. A MUNKAHELYTEREMTÉS TÁMOGATÁSA Az új munkahelyek létrehozására és a
munkaerő (újbóli) elosztására irányuló támogatásnak a fellendülőben
lévő fenntartható tevékenységekre, ágazatokra és vállalkozásokra kell
összpontosulnia, különös tekintettel a kkv-kra[10].
A politikának továbbra is egyaránt összpontosítania kell a termelékenység és a
foglalkoztatottság javítására, és hozzá kell járulnia a humánerőforrások
oly módon történő elosztásához, hogy eleget tegyen az Európa 2020
stratégia által meghatározott gazdasági és társadalmi igényeknek, és
megfelelő egyensúlyt teremtsen a forgalomképes és nem forgalomképes
termékeket előállító ágazatok között. Feladatai közé tartozik ugyanakkor,
hogy javítsa a kiszolgáltatottabb helyzetben lévő csoportok, mint például
a fiatalok, a nők, az alacsonyan képzettek, az idősek vagy a
kisebbséghez tartozók munkaerő-piaci lehetőségeit. Az Európa
előtt álló kulcsfontosságú strukturális gazdasági kihívások fényében a
több területet átfogó intézkedéseket konkrét fellépésekkel kell kiegészíteni
azokban az ágazatokban, amelyekben különösen nagy eséllyel valósulhat meg a
munkahelyteremtő növekedés. 1.1. A munkahelyteremtés
elősegítése a gazdaságban a munkaerő-piaci kereslet ösztönzése által A foglalkoztatáspolitika hozzájárul az új
munkahelyek létrehozásához kedvező feltételek megteremtéséhez. Ennek
érdekében uniós költségvetési források (különösen az Európai Szociális Alap) is
mozgósíthatók[11].
A kínálati oldalra összpontosító intézkedések, mint például a készségekre és a
munkaerő-piaci aktiválásra irányuló beruházások, valamint a
munkaerő-piaci keresletet és kínálatot összehangoló szolgáltatások mellett
számos, a munkaerő-piaci keresletet pozitívan befolyásoló eszköz is
létezik. –
Munkaerő-felvételt ösztönző
támogatások nyújtása új munkavállalók felvétele esetén. A tagállamok gyakran éltek a munkaerő-felvételt ösztönző
támogatások lehetőségével, hogy mérsékeljék a gazdasági válság
foglalkoztatásra gyakorolt negatív hatásait; e támogatások rendszerint
hátrányos helyzetű csoportokra irányulnak. Megfelelő ösztönzők
és munkaerő-felvételi támogatások kidolgozásával a munkaadók arra
ösztönözhetők, hogy nettó értelemben vett új munkahelyeket hozzanak
létre, vagyis olyan álláshelyeket, amelyek egyébként nem jöttek volna létre. A
kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportokra, mint például a fiatalokra
vagy a tartósan munkanélküli személyekre irányuló intézkedések pozitív hatással
lehetnek különösen akkor, ha a munkaerő-felvételt ösztönző
támogatások a célcsoportot segítő további intézkedésekkel párosulnak. –
A munkát terhelő adóéknek a költségvetésre
nézve semleges módon történő csökkentése:
fokozott áttérés a környezetvédelmi[12],
a fogyasztási vagy a vagyonadó különböző formáira az újraelosztási hatások
megfelelő nyomon követése mellett. Számos tagállamban van lehetőség a
munkaadói társadalombiztosítási járulékok csökkentésére, amelyek az adóék
oroszlánrészét teszik ki. Amennyiben a járulékok célirányos csökkentésére a
legkiszolgáltatottabb helyzetben lévő csoportok – különösen az alacsony
keresetűek – esetében kerülne sor, az várhatóan e csoportok hosszabb távú
foglalkoztatását is elősegítené, így ez az intézkedés a
munkaerő-piaci kereslet ösztönzésének előszeretettel alkalmazott
eszközévé válhatna. Ezen intézkedés kidolgozása és végrehajtása azonban
körültekintő előkészítést igényel, hogy a támogatási feltételeknek
(éppen hogy) eleget nem tevő csoportok foglalkoztatási kilátásai ne
romoljanak. Emellett fölösleges költségek is felmerülhetnek, amennyiben a
csökkentéseket nem a megfelelő területeken hajtják végre. –
Az önfoglalkoztatás, a szociális vállalkozások
és a vállalkozásindítások ösztönzése és támogatása.
Azok az álláskeresők, akik vállalkozást készülnek alapítani és
működtetni, számos jelentős akadállyal szembesülhetnek, beleértve a
szakmai vagy üzleti készségek, illetve a mentorálási lehetőségek hiányát,
valamint a finanszírozási forrásokhoz való nehézkes hozzáférést. A vállalkozói
szellem ösztönzése, a kezdő vállalkozásokat támogató szolgáltatások és
mikrofinanszírozási lehetőségek szélesebb körű biztosítása, valamint
az álláskeresési járadékokat vállalkozásalapítási támogatássá alakító
rendszerek működtetése lényeges szerepet játszik az önfoglalkoztatás
elősegítésében és az új munkahelyek teremtésében. A támogatásnak a
legnagyobb potenciállal bíró csoportokra kell irányulnia (például szakképzett
munkanélküliek, nők és fiatalok), és a foglalkoztatási szolgálatok, a
vállalkozásokat támogató szervezetek és a finanszírozást nyújtók szoros
együttműködésén kell alapulnia. A szociális gazdaság szereplői és a
szociális vállalkozások a befogadó munkahelyteremtés és a szociális
innováció lényeges ösztönzői, ezért különleges támogatást igényelnek,
többek között többek között közbeszerzési eljárások keretében vagy a pénzügyi
forrásokhoz való hozzáférés révén. –
Az informális vagy be nem jelentett munka
rendszeres foglalkoztatássá alakítása. A be nem
jelentett munkavégzés illegális. A csökkent társadalombiztosítási és
adóbevételek következtében a munkavégzés e formájának jelentős
költségvetési vonzatai vannak. Emellett hátrányosan hat a termelékenységre és a
munka minőségére, a készségfejlesztésre és az egész életen át tartó
tanulásra. A be nem jelentett munkavégzés nem nyújt stabil alapot a
nyugdíjjogosultsághoz és az egészségügyi ellátás igénybevételéhez. A be nem
jelentett munkavégzés megelőzése és leküzdése, a szankciókról és illegális
munkavállalókról szóló 2009/52/EK irányelv teljes körű végrehajtása,
valamint a be nem jelentett munkavállalók rendes munkaerő-piaci
integrációjának a támogatása hozzájárul a pénzügyi konszolidációhoz azáltal,
hogy egyenlőbb versenyfeltételeket teremt a vállalkozások számára, és
javítja a foglalkoztatás minőségét. Ehhez elengedhetetlen a tagállamok
szorosabb együttműködése. –
A nettó jövedelmek növelése. A munkához kapcsolódó juttatások számos tagállamban az aktív
keresők szegénységi rátájának csökkentését vagy a munkába állás
ösztönzését szolgálják. A munkavállalók számára jövedelemkiegészítést biztosító
rendszerek közös jellemzője, hogy az alacsony jövedelmű egyénekre
vagy háztartásokra összpontosítanak, és a támogatásokat a kereset növekedésének
mértéke szerint leépítik. A magasabb nettó jövedelmek ösztönzik az alacsonyabb
képzettségű személyek foglalkoztatását, mivel egy adott bérszint mellett a
munkáltatók könnyebben betölthetik a megüresedett álláshelyeket akkor, ha a
bérekre kisebb nyomás nehezedik. A munkához kapcsolódó juttatások
kidolgozásánál azonban el kell kerülni az alacsony bérezést ösztönző
tényezőket. Pozitív hatások érhetők el azokban az esetekben, ahol a
jövedelemeloszlás alsó régióiban jelentős eltérések mutatkoznak. –
A bérmeghatározási rendszerek
korszerűsítése annak érdekében, hogy a béreket a termelékenység
alakulásához lehessen igazítani, és új munkahelyek jöhessenek létre. Annak érdekében, hogy a gazdasági növekedés fokozódó munkaerő-kereslethez
és új munkahelyek létrehozásához vezessen, olyan bérmeghatározási
mechanizmusokra van szükség, amelyek biztosítják, hogy a reálbérek növekedése a
termelékenység változását és a helyi munkaerő-piaci feltételeket tükrözze. A kollektív tárgyalások tagállami gyakorlatának
megfelelően a bérek meghatározásánál figyelembe kell venni a tagállamok
versenyképességét. Noha egyes ágazatokban vagy tagállamokban a bérek
csökkentésére vagy kiigazítására lehet szükség, az aggregált kereslet
fenntartását segítő, célirányos béremeléseket lehetne végrehajtani azokban
az esetekben, amelyekben a bérek jelentős mértékben elmaradtak a
termelékenység növekedésétől. 1.2. A kulcsfontosságú ágazatok
munkahely-teremtési potenciáljának kiaknázása Mint ahogyan arra az Európa 2020
stratégia is rámutatott, napjaink Európájában mélyreható strukturális
átalakulások mennek végbe, amelyek közé tartozik mindenekelőtt a
környezetbarát, alacsony szén-dioxid-kibocsátású és erőforrás-hatékony
gazdaságra való átállás, társadalmunk elöregedése és a technológia gyors
fejlődése. Annak érdekében, hogy e kihívásokra megoldást találjunk és
lehetőségeket kovácsoljunk belőlük, gyökeresen át kell alakítanunk
gazdaságunkat az elkövetkező évtizedben. A gazdaság ily módon történő
átszervezése hozzájárul majd a versenyképesség növeléséhez, jelentős
erőforrásokat teremt a növekedés és a foglalkoztatás terén, továbbá a
gazdasági és szociális igényekre is választ jelent majd. A 2012. évi
növekedési jelentés három olyan területet határoz meg, amely jelentős munkahely-teremtési
potenciállal rendelkezik. –
A zöld gazdaságban emelkedett a munkahelyek
száma a gazdasági recesszió alatt; ez a
határozott tendencia várhatóan a jövőben is folytatódni fog. Egyedül az
energiahatékonysági és a megújulóenergia-ágazatban akár 5 millió új
munkahely is létrejöhet 2020-ig[13].
A termékek és szolgáltatások piacainak átalakulása, a kutatási-fejlesztési és
innovációs politikák, az új szabályozási keretek és a piacalapú eszközök
erőforrás-hatékonyabb ipari és gazdasági struktúrákat eredményeznek majd,
és közel valamennyi ágazatban számos munkakör újbóli meghatározását vonják
maguk után. Míg a magas szén-dioxid-kibocsátású ágazatoknak alacsony
szén-dioxid-kibocsátású és erőforrás-hatékony gazdasági rendszerekre kell
áttérniük, és ezen ágazatokban számos munkahely átalakulásnak lesz kitéve, a
zöld és alacsony szén-dioxid-kibocsátású ágazatokban új álláshelyek jönnek
létre, ami különbözőképpen hat majd az egyes régiókra. A környezetbarát,
erőforrás-hatékony gazdaságra való átállás kezdetben főként a magasan
képzett munkavállalóknak kedvez majd; valószínű azonban, hogy a
korszerűsített és fenntartható termelő és szolgáltató ágazatokban
számos, közepes képzettséget igénylő munkahely jön majd létre, és az
alacsonyabban képzett, illetve idősebb munkavállalóknak alkalmazkodniuk
kell az új körülményekhez. Amint azt a közleményt kísérő bizottsági
szolgálati munkadokumentum is alátámasztja, a környezetbarát és
erőforrás-hatékony gazdaság ösztönzéséhez és kialakításához támogató
munkaerőpiacokra és a szükséges készségek jövőbelátó meghatározására
van szükség[14].
Ez a jelentős átállás csak az EU és a tagállamok együttes
erőfeszítésével lehet sikeres. –
Az EU-n belüli egészségügyi és szociális
ágazatokban nagy ütemben növekszik a foglalkoztatás aránya; ennek oka a társadalom elöregedésében és a szolgáltatásoknak abból a
célból történő kiszélesítésében keresendő, hogy a szolgáltatók jobban
eleget tegyenek a minőségi követelményeknek, valamint a személyre szabott
gondozás és a professzionális szociális szolgáltatások iránti növekvő
keresletnek. Ezen ágazatok mérete és gyors növekedése (kétszerese a
foglalkoztatottság általános növekedésének) arra enged következtetni, hogy az
elkövetkező években továbbra is jelentős szerepet töltenek majd be az
új munkahelyek létrehozásában. Annak érdekében, hogy kihasználható legyen ez a
munkahely-teremtési potenciál, számos kihívást kell leküzdeni ezekben az
ágazatokban. Idetartozik az egészségügyi szakemberek növekvő hiánya, az
egészségügyi dolgozói állomány elöregedése és a nyugdíjba vonulók helyébe
lépő új munkavállalók számának elmaradása, a többszörös krónikus
megbetegedésekkel foglalkozó új egészségügyi modellek bevezetése, az új
készségek meglétét feltételező új technológiák egyre szélesebb körű
alkalmazása, valamint a készségszintekben és a munkaszervezésben mutatkozó
eltérések. Emellett a munkavállalók felvételét és megtartását a nehéz
munkakörülmények, valamint az alacsony és csak lassan növekvő fizetések is
megnehezítik. Az egészségügyi szolgáltatásoknak az egyre szigorúbb
költségvetési terhek mellett, megfelelő mértében és minőségben
történő biztosítása szociális és foglalkoztatási szempontból is kihívást
jelent; ezt a közleményt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum[15] is alátámasztja. Emellett a
demográfiai és családmodellbeli változások, valamint a magánélet és a munka
jobb összeegyeztethetősége iránti igény következtében új szolgáltatások
jönnek létre számos tevékenységi területen, ami szintén új munkahelyek
létrejöttével jár majd; ezt egy, a közleményt kísérő további bizottsági
szolgálati munkadokumentum[16]
szemlélteti, amelyről nyilvános konzultáció indul. –
Tovább növekszik az információs és kommunikációs
(ikt-) szakemberek iránti igény. Az ikt területén
tevékenykedők foglalkoztatottsága évente 3%-kal növekedett, a
munkaerő-piaci kereslet meghaladta a kínálatot. Az ikt-alapú alkalmazások
fejlesztése és használata kulcsfontosságú lesz az európai vállalkozások
nemzetközi versenyképességének növelése szempontjából, és a foglalkoztatottak
számát is növeli majd. Az európai cégek és munkavállalók ikt-ismereteinek
bővítése jelentős terheket ró majd az oktatási szektorra, a
munkavállalók készségeivel kapcsolatos szakpolitikákra és az infrastruktúrára –
mutat rá a közleményt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum[17] 1.3. Uniós források
munkahelyteremtés céljából történő mobilizálása A kohéziós politikát támogató alapok (ESZA,
ERFA és a Kohéziós Alap), valamint az EMVA és az Európai Tengerügyi és
Halászati Alap fontos beruházási forrásokat jelentenek, amelyek elősegítik
a fenntartható növekedést és munkahelyteremtést. E források az Unió gazdasági,
szociális és területi kohéziójának erősítéséhez járulnak hozzá. A
Bizottság javaslata szerint a 2014 – 2020 közötti időszakra ezeket a
pénzügyi eszközöket szoros összhangba kell hozni az Európa 2020 stratégia
célkitűzéseivel[18].
Nagyon fontos, hogy a nemzeti, regionális és helyi hatóságok teljes körűen
és a lehető leghatékonyabban kihasználják a meglévő
erőforrásokat annak érdekében, hogy Európa kifejleszthesse és kiaknázhassa
gazdasági potenciálját, és ezáltal a foglalkoztatottságot és a termelékenységet
is növelje. Az Európai Szociális Alap (ESZA)
társfinanszírozást biztosít a munkaerő-piaci aktiválási intézkedésekhez,
beleértve a munkaerő-felvételt ösztönző támogatásokat, a szakmai és
vállalkozói ismereteket közvetítő képzéseket, a mikrofinanszírozási
programokat, továbbá a foglalkoztatáspolitikák Unió-szerte történő
kidolgozását és bevezetését. A 2014–2020 közötti időszakra a
Bizottság legalább 84 milliárd EUR összeggel kívánja felruházni az ESZA-t,
amelynek beruházási prioritásai közé tartozik majd az álláskereső és
munkanélküli személyek munkaerőpiacra való beléptetése és a nem
foglalkoztatott, oktatásban vagy képzésben nem részesülő fiatalok
fenntartható munkaerő-piaci integrációja, többek között „ifjúsági
garanciák” révén, emellett az önfoglalkoztatás, a vállalkozói készség és a
vállalkozásalapítás, az oktatás és a társadalmi befogadás terén történő
beruházások, valamint a közigazgatáson belüli kapacitásépítés. A 2014–2020 közötti időszakban az Európai
Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) fokozottabban hozzájárul majd az új
munkahelyek létrehozásához azáltal, hogy forrásai a javaslat értelmében a
kutatás, a technológiai fejlesztés és az innováció támogatására, a kkv-k
versenyképességének növelésére és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású
gazdaságra való átállás elősegítésére összpontosulnak majd, beleértve a
megújuló energiák és az energiahatékonyság támogatását is. Az ERFA forrásait
emellett az ikt-ágazatban is felhasználják majd, és kiegészítik az ESZA
foglalkoztatást ösztönző és a munkavállalói mobilitást támogató eszközeit,
többek között az oktatási és képzési infrastruktúrák finanszírozása, a
foglalkoztatási szolgálatok infrastruktúráinak finanszírozása, továbbá az
önfoglalkoztatás és a vállalkozásalapítás támogatása révén. ERFA-támogatásban
részesülnek továbbá az egészségügyi és szociális infrastruktúrába történő
beruházások. Az európai Progress mikrofinanszírozási
eszköz az önfoglalkoztatókat és a mikrovállalkozásokat támogatja: Unió-szerte
garanciákat nyújt és finanszírozást biztosít a mikrohitel-közvetítők
számára. Így a 2007 és 2013 közötti időszakra előirányzott
eszközökkel összesen akár 500 millió EUR összegű mikrohitel nyújtása
is lehetővé válik. A Bizottság javaslatot tett a támogatásoknak a 2014 és
2020 közötti időszakra történő kiterjesztésére, hogy az eddig gyengén
ellátott piaci szegmensek szükségletei is kielégíthetők legyenek, és a
szociális vállalkozások finanszírozási lehetőségei javuljanak. A mikrofinanszírozás
elérhetőségét számos, az ERFA és az ESZA által társfinanszírozott
feltöltődő pénzügyi eszköz is támogatja. Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási
Alap (EGAA), melynek működését a Bizottság a 2014–2020 közötti
időszakra is ki szeretné terjeszteni, a szerkezetátalakítási folyamatok
kezelését segíti: társfinanszírozást nyújt azon munkavállalók átképzéséhez és
álláskereséséhez, akik a globális kereskedelmi viszonyok változása miatti
tömeges elbocsátásban érintettek. Az Európai Mezőgazdasági
Vidékfejlesztési Alap (EMVA) a munkahelyek nem mezőgazdasági
tevékenységek irányába történő diverzifikálását és a vidéki
kisvállalkozások fejlesztését támogatja, beleértve a készségekbe és a
tudástranszferbe történő beruházásokat, valamint a fiatal termelőknek
biztosított vállalkozásindítási támogatásokat is. Az Európai Halászati Alap, amely a 2014–2020
közötti időszakban az új, egységes Európai Tengerügyi és Halászati Alap
(ETHA) részévé válik, többek között képzések és kisvállalkozások támogatása
révén a fenntartható halászatra való áttérést és a helyi gazdaságok
diverzifikálódását segíti elő. MUNKAHELYTEREMTÉS A Bizottság
a következőket javasolja: –
kulcsfontosságú foglalkoztatáspolitikai
intézkedések a zöld gazdaság tekintetében; –
cselekvési terv az egészségügyi ágazat foglalkoztatási
helyzete tekintetében; –
kulcsfontosságú intézkedések az ikt-ágazat
foglalkoztatási helyzete tekintetében. Ezeket a
javaslatokat a közlemény melléklete is tartalmazza, a megfelelő bizottsági
szolgálati munkadokumentumok pedig részletesen is kifejtik őket. A Bizottság: –
konzultációt indít a személyi és háztartási
szolgáltatásokban rejlő minőségi foglalkoztatási
lehetőségekről; –
konzultációt indít egy, a munkaügyi felügyeletek és
más végrehajtó szervek közötti, a be nem jelentett munkavégzés megakadályozását
szolgáló uniós szintű platform létrehozásáról, amelynek célja az
együttműködés fokozása, a legjobb gyakorlatok megosztása és a felügyelet
közös alapelveinek 2012 végéig történő meghatározása lesz. A Bizottság
sürgeti a tagállamokat és a Tanácsot, hogy: –
haladéktalanul folytassák az
Európa 2020 stratégia végrehajtását, és az ezen közleményben foglalt
politikai iránymutatások alapján fogadjanak el ambiciózus munkahely-teremtési
stratégiát és szakpolitikákat, amelyek nemzeti munkaterveik részét képezik majd
(nemzeti reformprogramjuk keretében). 2. A MUNKAERŐPIACOK DINAMIKÁJÁNAK
HELYREÁLLÍTÁSA A munkaerőpiacok dinamikus
működésének feltétele, hogy a foglalkoztatáspolitika megkönnyítse a
termelékenységet és a minőségi foglalkoztatást ösztönző átmeneteket,
a munkavállalók rendelkezzenek a szükséges készségekkel, és az
álláskeresők megfelelő mobilitást tanúsítsanak a különféle földrajzi
régiókban megüresedő munkahelyek betöltése érdekében. Az Európa 2020
stratégia különös hangsúlyt fektet a munkaerő-piaci reformra, a humántőke
fejlesztésére és a földrajzi mobilitásra, hogy felkészítse az uniós
munkavállalókat a változásokhoz való jobb alkalmazkodásra, és
munkalehetőségeket teremtsen számukra. 2.1. Munkaerő-piaci reformok A rugalmas biztonság közös uniós elvei
továbbra is lényeges eszközt jelentenek a dinamikus munkaerőpiacok
létrehozásában; céljuk, hogy a tagállamok egyértelműen az integrált
strukturális munkaerő-piaci reformok útjára lépjenek. A rugalmas biztonság
a munkaerő-piaci politikák sorát (szerződéses megállapodások, aktív
munkaerő-piaci intézkedések, egész életen át tartó tanulás és
társadalombiztosítási rendszerek) integrált és következetes módon fogja össze,
a rugalmasságot és a biztonságot egyaránt növelve, és rugalmasabbakká téve a
munkaerőpiacokat a gazdasági körülményekhez való alkalmazkodásban. A válság idején számos
tagállam jelentős strukturális munkaerő-piaci
reformokat hajtott végre és ideiglenes intézkedéseket vezetett be a munkahelyek
megőrzése érdekében. Ennek ellenére a
nagyobb rugalmasság és biztonság irányában tett lépések szerények és
egyenlőtlenek voltak. Az Új készségek és munkahelyek menetrendje
kiemelt kezdeményezés keretében a rugalmas biztonságról folytatott uniós vita a
költségvetési megszorítások közepette számos olyan esedékes intézkedés
meghatározását tette lehetővé, amelyek segítségével az Európa 2020
stratégia keretében a munkaerőpiacok alkalmazkodhatnak a válsághoz és a
strukturális átalakulásokhoz[19]. A strukturális munkaerő-piaci reformok
terén szükséges további lépéseknek mindenekelőtt a következő
szempontokra kell összpontosítaniuk: 2.1.1. A munkaerő-piaci
átmenetek támogatása és befogadó munkaerőpiacok létrehozása –
A belső rugalmasság kihasználása a
bizonytalanság és a költségvetési terhek csökkentése érdekében. A válság megmutatta, hogy gazdasági visszaesés idején a belső
rugalmasság igen hatékony eszköz lehet, mivel a munkahelyek fenntartását és az
átállási költségek csökkentését szolgálja. A munkaidőszámlás rendszerek
vagy órabankok alkalmazása, a csökkentett munkaidőben való foglalkoztatás
és a kollektív szerződésekben meghatározott, bizonyos munkakörülményekre
vonatkozó eltérések mind hozzájárultak a munkahelyek fenntartásához és a
vállalkozások versenyképességének megőrzéséhez, mivel ily módon
elkerülhetők vagy késleltethetők voltak a létszámcsökkentések. Noha a
csökkentett munkaidőben való foglalkoztatás valamelyest mérsékelte a
termelékenységet, egyúttal hozzájárult a készségek, a foglalkoztatottság és a
bizalom megőrzéséhez, és az e tényezőkhöz kapcsolódó költségek
általában alacsonyabbak az álláskeresési járadékok költségeinél. Mivel azonban
az e rendszerek finanszírozását lehetővé tevő jelenlegi pénzügyi
mozgástér kisebb a két évvel ezelőttinél, a vállalati és magasabb szinten
folytatott szociális párbeszédnek nagyobb szerep jut a belső rugalmasságot
biztosító optimális megoldások kidolgozásában. –
Méltányos és fenntartható bérek meghatározása;
az alacsony bérezést ösztönző tényezők kiküszöbölése. A munkaviszonyban állás még a válság előtt sem jelentett garanciát
a szegénység ellen; az uniós munkavállalók szegénységi rátája még mindig 8%
fölött van. A munkaviszonyban állók körében magas az elszegényedés kockázata,
különösen azokban az országokban, amelyekben egyenlőtlenül oszlanak meg a
jövedelmek és alacsonyak a minimálbérek; különösen magas kockázat áll fenn a határozott
időre szóló szerződéssel rendelkezők és az alacsony
munkaintenzitású munkakörben dolgozók körében, valamint az egyszülős
háztartásokban[20].
A megfelelő szintű minimálbérek meghatározása segíthet a
munkavállalók körében tapasztalt növekvő elszegényedés megakadályozásában[21], és a megfelelő
minőségű munka biztosításának lényeges eszköze. A legtöbb tagállamban jogszabályban előírt vagy egyéb módon
kötelező jellegű, illetve általánosan alkalmazott minimálbérek vannak
érvényben[22].
A minimálbérek keresletre és kínálatra gyakorolt hatása igen eltérő lehet
az egyes tagállamokban a minimálbérszinttől, valamint más
foglalkoztatáspolitikai intézkedésektől és intézményektől
függően. Az alsó bérküszöböket – a szociális partnerek bevonásával –
megfelelően rugalmassá kell tenni, hogy azok tükrözzék a gazdasági helyzet
általános alakulását. Ebben az összefüggésben a munkaerő-piaci kereslet
fenntartása érdekében hatékony eszköz lehet a már több tagállamban alkalmazott
minimálbér-differenciálás. –
Az átmeneti helyzetekben rejlő
lehetőségek kiaknázása. A munkaerő-piaci
rugalmasság előfeltétele a biztonság a munkahely-változtatások során. Ma
már számos munkavállaló, különösen pedig a fiatal munkavállalók számára
mindennapi valóság, hogy szakmai pályájukat irányváltások jellemzik: e váltások
fölfelé irányuló vagy vízszintes mozgások, de olykor lefelé is irányulhatnak.
Az átmenetek minősége egy munkavállaló karrierjének minőségét is
meghatározza. Annak érdekében, hogy az egyes munkavállalókat fel lehessen
ruházni a foglalkoztathatóságuk biztosításához szükséges eszközökkel, és az
átmeneti helyzetek sikeresek legyenek, biztonságot kell nyújtani szakmai
pályájuk során, a különböző munkaerő-piaci státuszok közötti
átmenetek idején is (pl. a képzésből a foglalkoztatásba való átmenet, a
szülési szabadságról a munkahelyre való visszatérés, vagy pedig az
önfoglalkoztatás és vállalkozásalapítás felé történő átmenet stb.). Egyes
területek különös figyelmet igényelnek: fiatalok esetében az oktatásból
a munkába való átmenet (bizonyított, hogy a tanulószerződéses gyakorlati
képzések és a minőségi szakmai gyakorlatok megkönnyítik a munka világába
való belépést, ám újra és újra példa van arra is, hogy a munkáltatók
visszaélnek a szakmai gyakorlatok lehetőségével); a nők
munkaerő-piaci integrációja egyenlő bérezés, megfelelő
gyermekgondozási lehetőségek biztosítása, bármiféle megkülönböztetés[23] és a nők
munkaerő-piaci részvételét akadályozó adókedvezmények felszámolása,
valamint a szülési és szülői szabadság időtartamának optimális
meghatározása révén; az idősebb munkavállalókat érintő
átmenetek a nyugdíjrendszerek korszerűsítésének és a munkával töltött
életszakasz meghosszabbításának összefüggésében: ezek az átmenetek átfogó
intézkedéseket igényelnek, például adókedvezményeket, az egész életen át tartó
tanulási programokban való részvételt karrier-tanácsadás és képzések
kíséretében, rugalmas munkaszervezési formákat az azt igénylőknek,
valamint biztonságos és egészséges munkahelyeket. –
Kölcsönös felelősség a
munkanélküliségből a foglalkoztatásba való átmenet támogatása érdekében. A munkanélküliség jelenlegi magas szintjei következtében a
munkanélküliségből a foglalkoztatásba való átmenetet támogató munkanélküli
ellátási rendszereknek megfelelően rugalmasoknak kell lenniük ahhoz, hogy
ösztönözzék az álláskeresők mihamarabbi, tartós elhelyezkedését. A válság
idején az álláskeresési járadékra való jogosultságot bizonyos esetekben
korábban védelmet nem élvező csoportokra is kiterjesztették, különösen az
ideiglenes munkavállalókra, és emellett más helyzetekben is kiterjesztették az
érintettek jogait. Noha figyelembe kell venni a legtöbb tagállam szűk
költségvetési kereteit, igen lényeges, hogy ezek a jogok mindaddig
megmaradjanak, amíg a válság hatásai érezhetők. Gyenge munkaerő-piaci
kereslet mellett a járadékok csökkentése az elszegényedés kockázatát vonja maga
után, miközben a munkanélküliségből kitörők száma nem növekszik. A
munkaerő-piaci aktiválást feltételező követelményeknek kölcsönös
felelősségvállaláson nyugvó megközelítésen kell alapulniuk: ennek
értelmében a munkanélküliek jövedelmének biztosítása mellett továbbra is
ösztönözni kell a munkavégzést, személyre szabott munkakeresési segítséget és
tanácsadást biztosítva, és megakadályozva az elszegényedést. –
Megfelelő szerződéses megállapodások a
munkaerő-piaci szegmentálódás megakadályozása érdekében. A különféle szerződéses megállapodásokhoz kapcsolódó jogok
szintén bizonytalanná teszik az átmeneteket. Bizonyítékok igazolják, hogy az
utóbbi években (a válságot megelőzően is) létrehozott új munkahelyek
határozott időre szóló szerződéseken vagy a foglalkoztatás más, a
hagyományostól eltérő formáin alapultak[24].
Ennek következtében megnövekedett a munkaerő-piaci fluiditás, és a
vállalkozások könnyebben hozzá tudták igazítani az alkalmazott munkaerőt a
termelés és a munkaszervezés új formáihoz. Két irányelv[25] az egyenlő bánásmód elve
alapján lefekteti a részmunkaidős foglalkoztatás és a határozott
időre szóló munkaviszony kereteit, míg egy újabb irányelv[26] a munkaerő-kölcsönzés
keretében történő munkavégzést kívánja hasonlóképpen szabályozni. A
munkáltatók előszeretettel élnek e típusú szerződésekkel, aminek az
lehet az oka, hogy a határozatlan időre szóló/hagyományos
munkaszerződések jóval magasabb összegű végkielégítéseket vonnának maguk
után. Emellett ezek a munkahelyek gyakran nem jelentenek ugródeszkát a
foglalkoztatás tartósabb formái irányába. Ezért megfelelő és
kiegyensúlyozott reformokra van szükség a munkavédelmi jogszabályok terén annak
érdekében, hogy csökkenthető legyen a munkaerő-piaci szegmentálódás,
továbbá megakadályozható legyen a hagyományostól eltérő
munkaszerződések túlzott mértékű alkalmazása és a színlelt
önfoglalkoztatással való visszaélés. Általánosan fogalmazva a szerződéses
megállapodások valamennyi formájának – a szerződés aláírásától fogva –
biztosítania kell néhány alapvető jogot (beleértve a nyugdíjjogosultságot)
a munkavállalók számára, többek között az egész életen át tartó tanulási
programokban való részvételhez és a szociális védelemhez való jogot, valamint
pénzbeli támogatást arra az esetre, ha a munkaviszony megszüntetésére a
munkavállaló hibáján kívül került sor –
A gazdasági átalakulásokra való felkészülés. A kedvezőtlen piaci helyzet ellenére az uniós vállalkozások és
alkalmazottaik széles köre vett részt kreatív szerkezetátalakítási
folyamatokban, amelyek építő jelleggel, hatékonyan, innovatív megoldások
bevetésével és sok esetben a hatóságok és az Európai Unió támogatása mellett
nagyban hozzájárultak az elveszített munkahelyek számának korlátozásához. Az
elmúlt két évben erőteljes igény mutatkozott olyan intézkedések iránt,
amelyek az erőforrások vállalkozások és szakmák közötti újbóli elosztását
támogatják. Ezen intézkedések közé tartozik a munkavédelmi jogszabályok
módosítása, a vállalati átszervezések során alkalmazott üzleti gyakorlatok
megváltoztatása, valamint a megfelelő képzési és aktiválási stratégiák is,
amelyek helyesen kialakított álláskeresésijáradék-rendszerek mellett –
segítséget nyújtanak az elbocsátott dolgozók számára a munkahely-, illetve
foglalkozásváltás során. A Bizottság a szerkezetátalakításról szóló zöld
könyvre[27]
adott válaszokra fog támaszkodni, ezt követően biztosítva a legjobb
gyakorlatok terjesztését és azok megfelelő nyomon követését. –
Az egész életen át tartó tanulásnak a
foglalkoztatási biztonság kulcsává kell válnia. Az
egész életen át tartó tanulási programokban való részvétel – függetlenül attól,
hogy munkavállalóról vagy munkanélküli személyről van-e szó –
előfeltétele a foglalkoztathatóságnak. E tekintetben igen lényeges, hogy a
munkáltatók alkalmazottaik – különösen az alacsonyan képzett és idősebb
munkavállalók – továbbképzésére törekedjenek. A munkanélküli személyek esetében
– különösen az alacsonyabban képzett és kiszolgáltatott helyzetben lévő
csoportok tekintetében – igen fontos a személyre szabott karrier-tanácsadás és
a munkaerőpiacon keresett készségekre irányuló képzés. Azonban az új
technológiák és a globalizáció következtében egyre csökken a közepes
képzettséget igénylő munkahelyek száma, ami jelentős politikai
erőfeszítéseket tesz szükségessé a közepes képzettségű munkavállalók
átképzését illetően. A gazdasági recesszió felgyorsította a
munkaerő-piaci polarizációt (csökkentve a közepes képzettségűek
foglalkoztatási lehetőségeit), ami azzal a kockázattal jár, hogy a
munkaerőpiac egyre inkább az alacsony és magas színvonalú foglalkoztatás
között oszlik meg, és ez korlátozza a szakmai mobilitási lehetőségeket;
erre a helyzetre megoldást kell találni. –
A fiatalok számára lehetőségeket kell
biztosítani. A gazdasági válság és a
munkaerőpiacok strukturális problémái az európai fiatalokat sújtják a
leginkább – derül ki a nemrégiben megjelent „Több lehetőséget a
fiataloknak” című közleményből[28].
A Bizottság ismételten kötelezettséget vállal amellett, hogy megoldást keressen
a fiatalok körében tapasztalt drámai szintű munkanélküliségre, és ennek
érdekében mobilizálja a rendelkezésre álló uniós forrásokat[29]. Az Európai Tanács felhívása[30] szellemében elsőbbséget
kell biztosítani a munkaerőpiacra való belépést segítő
intézkedéseknek, többek között úgynevezett ifjúsági garanciák, a fiatalok
aktiválását célzó intézkedések, minőségi szakmai gyakorlatok[31] és ifjúsági mobilitási
programok révén. 2.1.2. Valamennyi szereplő
mozgósítása a jobb végrehajtás érdekében –
A szociális párbeszéd megerősítése. A foglalkoztatáspolitika sikere döntően függ attól, hogy a
reformokat konszenzus övezi-e. E politikák kidolgozása és végrehajtása számos
esetben nem egyedül a kormányok, hanem a szociális partnerek feladata is. Az
erős szociális párbeszéd azokat az országokat jellemzi, amelyek
munkaerő-piacai jobban ellenálltak a válság hatásainak. A válság első
szakaszában a szociális partnereknek a rugalmas biztonsággal kapcsolatos
belső stratégiák végrehajtásában vállalt szerepe igen lényeges volt a
gazdasági recesszió negatív hatásainak mérséklésében. Elengedhetetlen, hogy az
érintettek közös útra lépjenek azon reformok irányában, amelyek segítségével a
jövőben megteremthetők lesznek a fenntartható, minőségi
munkahelyek létrehozásának feltételei; e reformok kidolgozásában és végrehajtásában
a szociális partnereknek minden szinten tevékeny szerepet kell biztosítani. Egyre
több vállalat esetében e részvétel transznacionális vállalati megállapodások
formáját ölti, amelyek európai szinten nyújtanak konszenzuson alapuló
válaszokat a válsággal járó kihívásokra, és stratégiákat dolgoznak ki a
változás kezelésére. A transznacionális vállalati megállapodások ma már több
mint 10 millió munkavállalóra terjednek ki; e megállapodások szerepe
nagyobb elismerést és támogatást igényel. –
Az állami foglalkoztatási szolgálatok
elsődleges és központi feladatainak újbóli meghatározása. Az állami foglalkoztatási szolgálatok fontos szerepet játszanak a
zökkenőmentes munkaerő-piaci átmeneteket támogató aktiválási
stratégiák végrehajtásában. Feladataik maradéktalan végrehajtása érdekében az
állami foglalkoztatási szolgálatoknak úgynevezett átmenetkezelő
ügynökségekké kell válniuk; ezeknek az aktív és passzív feladatoknak egy új
kombinációját kell kínálniuk a munkavállalók karrierjében mutatkozó fenntartható
átmenetek támogatása érdekében. Ennek fő eszközeit korszerű
munkaerő-piaci információs rendszereknek, aktív és megelőző célú
munkaerő-piaci intézkedéseknek, a foglalkoztathatóság korai szakaszban
történő támogatásának, személyre szabott szolgáltatásoknak, az elektronikus
szolgáltatások fokozott igénybevételének és a mindenekelőtt az egyéb,
többek között más tagállamokban működő állami foglakoztatási
szolgálatokkal is kialakított szilárd partnerségeknek kell jelenteniük. –
Az erőforrások egyesítése és a hatékony partnerségek
középpontba helyezése. A beruházási eszközök
szűkössége idején a pénzügyi és anyagi erőforrások egyesítése
éppolyan fontos, mint az egyes érintetteknek a közös cél érdekében való
mozgósítása. Példa lehet erre a különféle munkáltatói csoportok erőforrásainak
összefogása. A hasonló munkaerő-felvételi és képzési igények alapján
együttműködő kkv-k, amelyek egyénileg nem voltak képesek
megfelelően képzett munkaerőt toborozni, most legyőzhetik ezeket
a nehézségeket, és közös humánerőforrás-politikákat alakíthatnak ki. A
megfelelő területi szinten kialakított partnerségek megkönnyíthetik az
átmeneteket: e partnerségek kiterjedhetnek többek között az állami, magán- és
civil szférában működő foglakoztatási szolgálatokra, a
társadalombiztosítási szervekre, az önkormányzatokra és a regionális
kormányzatokra, az oktatási és képzési, valamint karrier-tanácsadási
szolgáltatást nyújtókra, a nem kormányzati szervezetekre és a jóléti
intézményekre. A partnerségek összetételét a szolgáltatások egymást
kiegészítő jellegétől és az erőforrások költséghatékony
elosztásától kell függővé tenni. MUNKAERŐ-PIACI
REFORMOK A Bizottság
sürgeti a tagállamokat és a Tanácsot, hogy: –
haladéktalanul folytassák az Európa 2020
stratégia végrehajtását, és az ezen közleményben foglalt politikai
iránymutatások alapján fogadjanak el ambiciózus, a munkaerő-piaci
reformokra irányuló stratégiát és szakpolitikákat, amelyek nemzeti munkaterveik
részét képezik majd (nemzeti reformprogramok). A
Bizottság: –
a bizottsági szolgálatok konzultációjának
eredményeire támaszkodva[32]
2012 végéig javaslatot terjeszt elő egy, a szakmai gyakorlatok
minőségi keretrendszeréről szóló tanácsi ajánlásra; –
2012 végéig javaslatot terjeszt elő egy, az
ifjúsági garanciákról szóló tanácsi ajánlásra, és az ifjúsági garanciarendszerek
keretében támogatja a fiatalok aktiválását célzó intézkedéseket; –
további intézkedéseket dolgoz ki a bevált
gyakorlatok terjesztésére, és ösztönzi a transznacionális vállalati
megállapodásokról folytatott vitát; –
az állami foglalkoztatási szolgálatok európai
hálózatával együttműködésben 2012 végéig európai cselekvési tervet dolgoz
ki a megfelelő és hatékony foglakoztatási szolgáltatások nyújtásáról,
különös tekintettel az állami foglalkoztatási szolgálatok modelljeire,
célkitűzéseire és feladataira az Európa 2020 stratégia
célkitűzéseinek fényében; –
számba veszi az új foglalkoztatási formákat, mint
például a munkáltatók erőforrásainak összevonását, és jelentést készít a
releváns politikai válaszok közös prioritásairól azon intézkedések támogatása
érdekében, amelyek ösztönzik a vállalkozások rugalmasságát és a változásokhoz
való alkalmazkodóképességét, és egyúttal elősegítik a fenntartható
munkahelyek megőrzését és az új álláshelyek létrehozását. 2.2. Befektetés a készségekbe Az Európai Álláshelyfigyelő szerint a
magas szintű készségek továbbra is fontosak, és egyre növekszik azoknak az
álláshelyeknek a száma, amelyek a megfelelő készségek hiánya miatt nem
tölthetők be[33].
Az uniós munkaerőpiacok készségigényeit előre fel kell mérni, és
haladéktalanul tenni kell az egyensúlytalanságok leküzdése érdekében. A
munkavállalókat fel kell ruházni a foglalkoztatáshoz szükséges készségekkel –
ez előfeltétele a munkahelyteremtésnek. Európának és tagállamainak
mélyrehatóan ismerniük kell ezeket az igényeket annak érdekében, hogy jobban
reagálhassanak a gazdasági változásokra, és felszámolhassák a készségek iránti
keresletben és kínálatban mutatkozó eltéréseket. A magas munkanélküliségi ráták
ellenére bizonyos ágazatokban és/vagy régiókban hiány mutatkozik a szakképzett
munkaerőben. A rendelkezésre álló készségek és a munkaerő-piaci
igények kölcsönös megfelelésének hiánya valamennyi tagállamot érinti, noha
különböző mértékben. E kihívásokra választ keresve számos ország nemzeti
stratégiák és intézkedések bevezetésébe fogott, hogy felszámolja a készségek
terén mutatkozó egyensúlytalanságokat. Európai szinten már megtörténtek az
első lépések az Európa 2020 stratégia „Új készségek és munkahelyek
menetrendje” nevű kiemelt kezdeményezésében felvázolt fellépések és
intézkedések bevezetése terén. Az Európai Szociális Alap Unió-szerte
alapvető forrást jelent a készségekbe történő beruházások számára; a
2007 és 2013 közötti időszakban az ESZA több mint 30 milliárd EUR-val
támogatja a készségfejlesztést és az egész életen át tartó tanulást. 2.2.1. A készségigények jobb
felmérése. A szükséges készségek előrejelzésére és
felmérésére több uniós eszközt is kifejlesztettek: az Európai
Álláshelyfigyelő a rövid távon megüresedő álláshelyekre és a
munkaerő-piaci feszültségekre vonatkozóan szolgál információkkal, a
Cedefop rendszeres, hosszú távú előrejelzéseket készít, az Eurofound pedig
lényeges adatokat szolgáltat a munkáltatók és munkavállalók körében végzett,
munkakörülményekre vonatkozó felmérésekről (a készségbeli eltérések egyik
magyarázatát ugyanis a munkakörülmények adják). Emellett a Bizottság nemrégiben
támogatást nyújtott az európai képzési ágazati tanácsok létrehozásához annak
érdekében, hogy mélyrehatóbban megismerje az egyes ágazatok igényeit. Mindazonáltal Európa továbbra sem képes átfogó
képet alkotni a készségek terén mutatkozó igényekről. A 2012 végéig
bevezetendő uniós „készségkörkép” jelenti az első lépést a
meglévő előrejelző eszközök egyesítése felé. A készségkörkép
egyetlen platformon fogja majd össze az európai, tagállami és ágazati szinten
kapott eredményeket a munkaerő-piaci kereslet és készségigények rövid és
középtávú előrejelzéseit illetően, egészen 2020-ig. A készségkörkép
segítségével könnyebben előre jelezhető lesz az egyes szakmákban –
egy adott ágazaton belül vagy több ágazatra kiterjedően – várható
készséghiány. A körkép referenciaként szolgál majd a tagállami, regionális vagy
ágazati szinten működő, készségekkel foglalkozó
megfigyelőközpontok, az oktatási és karrier-tanácsadási szakemberek,
valamint a foglalkoztatási és tanácsadó szolgálatok munkájához. Az eszköz
emellett az előrejelzések és felmérések készítésével foglalkozó uniós
szervek, például az Eurofound és a Cedefop jobb együttműködését is
elősegíti. A szisztematikusabb, országokra lebontott elemzéseik
segítségével e szervek hozzájárulnak majd a tagállamokban fennálló helyzet jobb
megértéséhez, és adatokat szolgáltatnak az Európa 2020 stratégia keretében
meghatározott strukturális reformprogramhoz. A készségigények hatékonyabb
kezelése érdekében a különböző eszközök összefogása továbbra is a
prioritások élén áll majd. 2.2.2. A készségek és képesítések
átfogóbb elismerése. Olyan uniós eszközök, mint az európai
képesítési keretrendszer (EKKR) vagy az Europass önéletrajz azzal a céllal
kerültek bevezetésre, hogy az érintett személyek Európa-szerte könnyebben
válthassanak az oktatási intézmények, a vállalatok, az egyes ágazatok és
országok között, és hogy a készségek és képesítések átláthatóbbá váljanak. Az
EKKR terén elért előrelépések függvényében Európában valamennyi egyéni
képesítésnek utalást kell majd tartalmaznia az európai képesítési szintre is. A
nemzeti képesítési keretrendszerekbe integrálni kell a gazdasági ágazati
szinten kiadott képesítéseket is. Az Europass önéletrajzot egy európai
készségútlevél egészíti majd ki, amely áttekintést nyújt birtokosa
készségeiről, e készségek megszerzésének módjától függetlenül. 2.2.3. Fokozottabb szinergia az
oktatás és a munka világa között. A készségek terén mutatkozó
egyensúlytalanságok kiküszöbölése szempontjából igen lényeges az oktatás és a
munka világa közötti szoros együttműködés, politikai és gyakorlati szinten
egyaránt. Politikai szinten a Tanács adott területen illetékes tanácsainak
(Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Tanács,
Oktatási, Ifjúsági, Kulturális és Sportügyi Tanács) – a bizottságok, úgymint a
Foglalkoztatási Bizottság és az Oktatási Bizottság keretében – együtt kell
működniük a sikeres szakpolitikai döntéshozatal érdekében. Gyakorlati szinten szinergiákra van szükség
annak érdekében, hogy könnyebbé váljon az oktatásból és képzésből a munka
világába történő átmenet. Erre adna lehetőséget többek között a rövid
képzési idejű programok bevezetése a felsőfokú képzésben, amely
programok mindenekelőtt a bizonyos ágazatokban hiánykészségnek számító
készségekre összpontosítanának. Emellett a tudásfejlesztési szövetségek
keretében már strukturáltabb együttműködés zajlik a felsőoktatási
intézmények és a vállalkozások között; ennek célja a vállalkozói szellemet, a
problémamegoldó készséget és a kreatív gondolkodást ösztönző új tantervek
kidolgozása. A oktatás és a munka világa között létrejövő uniós
szintű szövetségeknek ki kell terjedniük a szakképzéssel foglalkozó
szervezetekre is, hogy az európai képzési ágazati tanácsok elemzéseinek
eredményei gyakorlati tantervek és képzési módszerek keretében
hasznosulhassanak. A készségek, kompetenciák és foglalkozások
jelenleg kidolgozás alatt álló, többnyelvű európai osztályozási
rendszerének szintén elő kell segítenie a munkaerőpiacok, valamint az
oktatási és képzési ágazat együttműködését, mivel az egyes
foglalkozásokhoz hozzárendeli a szükséges készségeket és kompetenciákat.
Emellett a készségekre irányuló olyan eszközök összekapcsolása, mint az európai
önéletrajz és a készségútlevél – beleértve az európai készségútlevelet is –
megkönnyíti majd a munkaerőpiacokra való belépést és az azok közötti
váltásokat. Ezeket az eszközöket és intézkedéseket az
oktatás és képzés korszerűsítésére irányuló erőfeszítéseknek kell
kísérniük, amelyek révén a készségkínálat mennyiségileg, minőségileg és
relevanciáját tekintve is javítható. 2012 második felében a Bizottság
kezdeményezést terjeszt majd elő, amelynek célja az oktatásban és
képzésben rejlő lehetőségek kiaknázása a növekedés, a foglalkoztatás
és a versenyképesség növelése érdekében. BEFEKTETÉS
A KÉSZSÉGEKBE Annak
érdekében, hogy kiküszöbölje a készségkereslet és -kínálat közötti eltéréseket
az EU-ban, és elősegítse a készségigények előrejelzését, a Bizottság
a következő intézkedéseket hozza: –
a tagállamokkal és a szociális partnerekkel
együttműködésben arra törekszik, hogy az Eurofound és a Cedefop által
uniós és ágazati szinten összegyűjtött szakismeretek mélyrehatóbb
országspecifikus ismeretekkel egészüljenek ki, és a két intézmény
megerősítse együttműködését; –
2012 végéig – mindenekelőtt az Európai
Álláshelyfigyelő adatai alapján – uniós „készségkörképet” készít; –
a új szakaszba lépteti a készségek és képesítések
elismertetését: iránymutatást nyújt az európai képesítési keretrendszer
szintjeinek valamennyi, az EU-ban nyújtandó új képesítés esetében történő
szisztematikus feltüntetéséhez, és fokozottabb megfelelésekre törekszik a
felsőoktatási képesítési keretrendszerrel; –
2013-tól biztosítja, hogy az évente kibocsátott
képesítések legalább egynegyede tartalmazzon utalást az európai képesítési
szintre; –
2012 végéig bevezeti az európai készségútlevelet; –
a készségkínálat irányítása céljából támogatja egy,
a munkáltatók és az oktatási intézmények képviselőiből álló hálózat
létrehozását. 2.3. Egy európai munkaerőpiac
felé A legtöbb európai ország munkaerőpiacát
egyszerre jellemzi egy tartósan nagy arányú, számos területet érintő
munkanélküliség és – a gyorsan fejlődő régiókban vagy ágazatokban – a
nehezen betölthető állások megléte[34].
Gyakoriak továbbá a munkaerő-piaci kereslet és kínálat összhangjának
hiányából eredő strukturális problémák. Amint arra a 2012. évi
növekedési jelentés[35]
is rámutat, az európai szintű munkavállalói mobilitás túl gyenge[36] az uniós munkaerő-piacok
teljes méretéhez és az azoknak megfelelő aktív népesség nagyságához
képest, ami megakadályozza, hogy kiigazításokat lehessen végrehajtani a
gazdaság és a foglalkoztatottság növekedésének támogatását célzó források
elosztásában. Az európai munkaerőpiac integrációjának elmélyítése és a munkaerő-piaci
kereslet és kínálat hatékony összhangjának biztosítása lényeges
előfeltétele annak, hogy valamennyi foglalkoztatási lehetőség
kiaknázható lehessen. E tekintetben a mobilitás nemcsak azt jelenti, hogy a
munkavállalók az új álláshelyek közelébe költöznek, vagy jobb munkahelyeket
tölthetnek be; a mobilitás az általános és szakmai készségek javítását, továbbá
a munkavállalók alkalmazkodóképességének és foglalkoztathatóságának növelését
is jelenti. 2.3.1. A munkavállalók szabad
mozgásának útjában álló jogi és gyakorlati akadályok felszámolása Az uniós munkavállalók mobilitását továbbra is
jelentős akadályok gátolják. Ezek a részben kulturális tényezők –
például nyelvi vagy lakhatási problémák, hátrányos megkülönböztetés – mélyen a
társadalomban gyökereznek, és nehezen küzdhetők le rövid távon. A nyelvi
akadályokat a mobilis munkavállalók idegen nyelvi készségeinek javítására
irányuló, célzott képzési programok támogatásával lehetne leküzdeni. Ennek
érdekében olyan intézkedésekre van szükség, amelyek nyitott hozzáállást
teremtenek az európai mobilitásban rejlő lehetőségek irányában. A
mobilitást választó munkavállalók ugyanakkor egyéb nehézségekkel is
szembesülnek[37],
amelyek az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlásával és az EU-n
belüli földrajzi mobilitás nem megfelelő támogatásával függnek össze. Noha
az uniós jogok („vívmányok”) igen átfogóak[38],
az európai polgárok mindmáig jogi, adminisztratív és gyakorlati akadályokkal
szembesülnek az országhatárok átlépése során: –
A Bulgáriából és Romániából származó
munkavállalók szabad munkaerő-piaci belépését
kilenc tagállam továbbra is korlátozza annak ellenére, hogy az
ezekből az országokból származó munkaerő beáramlása összességében
kedvezően hatott a fogadó országok gazdaságára[39]. Noha a Bizottság elismeri a
tagállamok azon jogát, hogy 2013. december 31-ig a csatlakozási
szerződésnek megfelelően korlátozásokat alkalmazzanak a munkavállalók
munkaerő-piaci belépésére, ismételten felhívja a figyelmet arra, hogy igen
lényeges fokozatosan előkészíteni a bulgáriai és romániai munkavállalók
szabad mozgását biztosító uniós jogszabályok teljes körű végrehajtását. –
A tagállamok azon jogát, hogy az EUMSZ
45. cikke (4) bekezdésének megfelelően bizonyos közszolgálati
álláshelyek betöltését saját állampolgáraikra korlátozzák, kivételes
esetekben fenn lehet tartani. Ítélkezési gyakorlatában a Bíróság következetesen
érvényesíti azt az elvet, hogy ezt a kivételt megszorítóan kell értelmezni, és
hogy e kivétel olyan álláshelyekre vonatkozik, amelyek közvetlenül vagy közvetve
a közjog által biztosított hatáskörök, valamint az állam vagy egyéb
közigazgatási hatóságok általános érdekeinek védelmét szolgáló feladatok
gyakorlásával járnak[40].
Ezeket a kritériumokat eseti alapon kell értékelni. –
A szakmai képesítések elismerésének hiánya valós problémát jelent az egységes piac működése szempontjából,
különösen a munkavállalók szabad mozgása és a munkaerő mobilitása
tekintetében. 2011. december 19-én a Bizottság a szakmai képesítések
elismeréséről szóló irányelv[41]
korszerűsítésére irányuló javaslatot fogadott el, amelynek célja az
irányelvnek a változó munkaerő-piaci helyzethez való hozzáigazítása. A
javaslat egy európai szakmai igazolványt vezetne be a nagy mobilitású
szakemberek számára, és jobb hozzáférést kíván biztosítani a tájékoztatási és
e-kormányzati szolgáltatásokhoz. –
A társadalombiztosítási és nyugdíjjogosultságok
elvesztésétől való félelem továbbra is
jelentős mértékben foglalkoztatja azokat a munkavállalókat és
álláskeresőket, akik azt fontolgatják, hogy Európán belül más országba
telepednek. Az egyik lényeges szempont a más tagállamban munkát keresők
azon joga, hogy több mint három hónapon keresztül megőrizzék az
álláskeresési járadékra való jogosultságukat. Noha az uniós jogszabályok
lehetőséget biztosítanak a tagállamoknak arra, hogy az e jogosultsághoz
fűződő jogot legfeljebb 6 hónapos időszakra
kiterjesszék, e jogokat a megfelelő nemzeti joggyakorlatok még nem
biztosítják. –
Emellett számos mobilis munkavállaló továbbra
sincs tisztában jogaival és kötelezettségeivel. A Bizottság ismételten
rámutat annak szükségességére, hogy szavatolni kell a szociális biztonsági
rendszerek koordinálására vonatkozó rendeletek[42]
helyes alkalmazását, mivel azok különös hangsúlyt fektetnek a tagállamok azon
kötelezettségére, hogy polgáraikat tevékenyen támogassák jogaik[43] érvényesítése során. A
hatályos uniós rendelkezések hiányos alkalmazása következtében a Bizottságnak
kiegészítő végrehajtási mechanizmusokat kell majd találnia annak
érdekében, hogy biztosítsa a munkavállalók tényleges szabad mozgását. Emellett
továbbra is lényeges kérdéskört képvisel az uniós jogok nem megfelelő
ismerete, valamint a jogok megsértése esetén a segítséghez való nehéz
hozzáférés. Az egységes piacon belül a Bizottság és a tagállamok együttesen
dolgoznak azon, hogy megkönnyítsék az információhoz és az olyan ingyenes
segítségnyújtási szolgáltatásokhoz való hozzáférést, mint az Európa Önökért
portál keretében működő Európa Önökért Tanácsadó Szolgálat és SOLVIT. –
Azok az adózási akadályok, amelyekkel a
határozott vagy határozatlan időre másik tagállamban munkát vállaló vagy
munkavégzés céljából naponta a határ túloldalára utazó uniós polgárok
szembesülnek, lényegesen korlátozzák az uniós munkaerő mobilitását.
Ezek az akadályok a különféle juttatásoknak, adókedvezményeknek és
adólevonásoknak a munkavégzés szerinti országban történő megszerzésével
kapcsolatos nehézségektől vagy a nem honos munkavállalók jövedelmére
alkalmazott magasabb progresszív adókulcsoktól egészen a kettős adóztatás
problémájáig terjednek. 2.3.2. A határokon átnyúló
munkaközvetítés javítása Az összesen 25 000 munkáltatót
nyilvántartó és évente mintegy 150 000 betöltendő álláshelyet kínáló
Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) még nem aknázza ki teljes mértékben
közvetlen foglalkoztatási potenciálját. A Bizottság ezért az EURES
tevékenységét a munkaerő-közvetítésre, valamint a munkaerő
elhelyezkedésére és felvételére kívánja összpontosítani; e célból a
szolgáltatásnak a lehető legtöbb érintettet kell megszólítania, ezért
valamennyi európai nyelven innovatív önellátó szolgáltatások kerülnek
bevezetésre, és a tagállamokban megüresedő álláshelyekre, illetve a
feltöltött önéletrajzokra vonatkozó adatok cseréjét teljes szemantikai
interoperabilitás biztosítja majd[44].
Ennek köszönhetően az EURES könnyebb és valós idejű hozzáférést
biztosít majd az uniós állásajánlatokhoz, a munkavállalók pedig olyan
jelentkezőket választhatnak ki, akik rendelkeznek a vállalkozásuk
továbbfejlesztéséhez szükséges készségekkel. Az EURES emellett célzott munkaerő-piaci
mobilitási programokkal is bővül majd: ezek a hiányszakmák és a nagy
mobilitási hajlandóságot mutató munkavállalók speciális csoportjainak
támogatására, valamint az európai munkavállalókat fogadó vagy erre készülő
tagállami munkaerőpiacokra összpontosítanak majd. Ezzel kapcsolatban az
EURES teljes mértékben kiaknázza majd a Bizottság által kifejlesztett eszközök
– például az Európai Álláshelyfigyelő[45]
és az Európai Foglalkoztatási Mobilitási Közlemény[46] – biztosította
lehetőségeket a megüresedő álláshelyek és a munkaerő-felvétel
tekintetében. A releváns érintettekkel, például a szociális partnerekkel és a
foglalkoztatási szolgálatokkal folytatott rendszeres konzultációk révén az
EURES még inkább képes lesz arra, hogy választ adjon a nehezen betölthető
állások problémájára. A cél az, hogy az EURES első
kapcsolattartó ponttá váljon minden olyan polgár, jogszerűen az EU-ban
tartózkodó munkavállaló vagy álláskereső, illetve munkáltató számára, aki
egy másik tagállamban szeretne munkát vállalni vagy munkatársakat toborozni, és
hogy ezen érintettek első választása magától értetődően e
portálra essen; így az EURES hozzájárul majd az európai munkaerő-piac
hatékonyságához[47].
2.3.3. Az uniós ki- és bevándorlás
hatásainak figyelembevétele. Mivel a legdinamikusabb gazdasági ágazatok
munkaerő-szükséglete 2020-ig várhatóan jelentős mértékben növekedni
fog, és az alacsony képzettséget igénylő tevékenységek iránti kereslet
tovább csökken, igen valószínű, hogy hiány lép fel a képzettséget
igénylő, munkakör-specifikus készségek terén. Rövid távon az uniós
szintű mobilitás segíthet az egyes szakmákat jellemző
munkaerőhiány enyhítésében és/vagy a 27 tagállamban a kereslet és
kínálat között mutatkozó eltérések orvoslásában. Hosszabb távon és különösen az
EU-ban végbemenő demográfiai változások tekintetében az EU
munkaerőpiaca számára igen lényeges a harmadik országok állampolgárainak
gazdasági célú bevándorlása. A számos tagállamot érintő tartósan nagy
arányú munkanélküliség azonban hátrányosan befolyásolta a munkavállalási célú
bevándorlás általános elfogadottságát, egyes tagállamok pedig a gazdasági
válság miatt a magasan képzett munkaerő kivándorlásával küzdenek. EGY EURÓPAI
MUNKAERŐPIAC FELÉ A munkavállalók szabad mozgása A
Bizottság: –
2012 végéig jogalkotási javaslatot terjeszt
elő, hogy biztosítsa a mobilis munkavállalók támogatását (tájékoztatás és
tanácsadás) a Szerződésből és a munkavállalók Unión belüli szabad
mozgásáról szóló 492/2011/EU rendeletből[48] eredő jogok gyakorlásával
kapcsolatban. –
2012-ben új lendületet kíván adni a nyugdíjak
hordozhatóságáról szóló, a kiegészítő nyugdíjjogosultságok megszerzése és
megőrzése vonatkozásában minimumkövetelményeket meghatározó irányelvvel
kapcsolatos munkának. –
Tovább kívánja fejleszteni az Európa Önökért
portált, hogy egy egyablakos tájékoztatási ponttá váljon az uniós jogokkal
kapcsolatban, és könnyű hozzáférést biztosítson az olyan, személyre
szabott szolgáltatásokhoz, mint az Európa Önökért Tanácsadó Szolgálat és a
SOLVIT. –
Megvizsgálja a határ menti ingázók esetében
alkalmazott adóintézkedéseket, hogy intézkedésekre tegyen javaslatot nemcsak a
munkavállalókat és alkalmazottakat, hanem az önfoglalkoztatókat és
nyugdíjasokat is érintő adózási akadályok felszámolása érdekében.
A Bizottság sürgeti a tagállamokat, hogy: –
a szakmai képesítések régóta szükséges
elismerésének további előmozdítása érdekében kövessék a szakmai
képesítések elismeréséről szóló irányelv korszerűsítésére irányuló
bizottsági javaslatot; –
hívják fel a figyelmet a diszkriminációellenes,
valamint a nemek közötti egyenlőségről és a munkavállalók szabad
mozgásáról szóló uniós jogszabályok által biztosított jogokra, továbbá – a
Bíróság jogértelmezése szerinti uniós jognak megfelelően – biztosítsanak
(könnyebb) hozzáférést az uniós polgárok számára a közszolgálati álláshelyekhez;
–
fontolják meg újból, hogy szükségesnek tartják-e a
bulgáriai és romániai munkavállalók szabad munkaerő-piaci hozzáférésére
vonatkozó korlátozások fenntartását az átmeneti időszak végéig; –
legfeljebb 6 hónapos időszakra tegyék
átvihetővé az álláskeresési járadékot azon álláskeresők számára, akik
arra jogosultak, és munkakeresés céljából a szociális biztonsági rendszerek
koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet 64. cikkének megfelelően
más tagállamba távoznak; –
hozzanak létre hatékonyabb kommunikációs csatornákat
a mobilis munkavállalókkal való kapcsolattartás céljából, hogy az Európán belül
más országba költöző munkavállalók teljes körűen hozzáférhessenek a
jogaikat és kötelezettségeiket illető információkhoz; –
könnyítsék meg a határokon átnyúló adószabályok
betartását standardizált adó-igénylőlapok és adóbevallási nyomtatványok
alkalmazása, az információknak az EU más hivatalos nyelveire történő
lefordítása, valamint az információs technológiák nagyobb mértékű
kihasználása révén. Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) A Bizottság
a következőket javasolja: Az Európai
Foglalkoztatási Szolgálatot (EURES) az Európa 2020 stratégia
célkitűzéseit figyelembe vevő átfogó, az európai foglalkoztatást
segítő eszközzé kell tenni a következők révén: –
a szolgálatot olyan keresletalapú európai
álláskeresési és munkaerő-felvételi eszközzé kell tenni, amely kielégíti a
gazdaság szükségleteit, és egyúttal – a lehető legtöbb érintett
megszólítása és a minél nagyobb elérhetőség érdekében innovatív online
munkaközvetítő eszközökkel, többek között mobil internetes alkalmazásokkal
– teljesíti a betöltendő álláshelyek átláthatóságának biztosítására
irányuló jogi kötelezettséget; –
2013-tól bevezeti a „Match and Map” elnevezésű
innovatív online önkiszolgáló szolgáltatást, amely a felhasználók számára
földrajzilag feltérképezi a profiljukhoz illő betöltetlen európai
álláshelyeket; a szolgáltatás emellett személyre szabott visszajelzést ad
arról, miért nem felel meg egymásnak egy adott állás és készség, továbbá erre
vonatkozóan tájékoztatást nyújt a hiányzó készségek pótlását szolgáló tanulási
lehetőségekről. A Bizottság
felkéri a tagállamokat arra, hogy fokozzák az EURES használatát: –
gondoskodjanak arról, hogy az összes
foglalkoztatási szolgáltat által nyilvántartott valamennyi releváns álláshely
szisztematikusan, mind tagállami, mind pedig európai szinten – az EURES révén –
hozzáférhető legyen; –
kövessék nyomon és növeljék az EURES-rendszerben
megadott, üres álláshelyekre vonatkozó adatok minőségét; –
törekedjenek a megüresedő álláshelyek és a munkavállalói
önéletrajzok európai szintű jobb megfeleltethetőségére, hozzájárulva
a készségek, kompetenciák és foglalkozások európai osztályozási rendszerének
továbbfejlesztéséhez; –
az EURES-t tegyék a jelentős
munkaerő-piaci szereplők szolgáltatásainak szerves részévé. Migráció A Bizottság
a következőket javasolja: –
2012 vége előtt konzultációt kell indítani,
széles körű vitát kezdeményezve a tagállamok, a szociális partnerek és az
érdekeltek bevonásával arról, hogy a gazdasági migrációban rejlő
lehetőségek tekintetében milyen szerep jusson az uniós szakpolitikáknak. 3. JOBB UNIÓS KORMÁNYZÁS Az európai
szemeszter egy uniós szinten elfogadott új megközelítés első lépése,
amellyel a tagállamok és az uniós intézmények a költségvetési és gazdasági
koordináció megerősítésére és egy összehangolt gazdaságpolitika
kialakítására törekednek. Az európai
szemeszter ugyanakkor eredményes kormányzási módszer az Európa 2020
stratégia célkitűzéseit támogató tevékenységek végrehajtásának nyomon
követésére és irányítására. Emellett a
költségvetési és gazdasági politikák koordinációját nemrégiben
megerősítette a hatos csomag, a kettes csomagra irányuló javaslat,
valamint a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és
kormányzásról szóló szerződés. A jobb uniós
szintű foglalkoztatáspolitikai kormányzás és koordináció kulcsfontosságúvá
vált – legalább két okból. Először is a munkaerő-piaci részvétel, a
munkanélküliség és a munkaerőköltségek mind kihatnak a makrogazdaság
stabilitására; e tényezőket a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló új rendelet is figyelembe
veszi. Másodsorban a válság ismételten
rámutatott az uniós gazdaságok és munkaerőpiacok kölcsönös
függőségére és arra, hogy az új gazdasági kormányzást a Szerződésben
meghatározott európai foglalkoztatási stratégiának megfelelően a
foglalkoztatás- és szociálpolitikák erőteljesebb összehangolásának kell
kísérnie. 3.1. A megerősített tagállami
jelentéstétel kiegészítése, valamint koordináció a fokozott többoldalú
felügyeleti eljárás révén. 2011. decemberi ülésén az Európai Tanács
elismerte annak fontosságát, hogy a megerősített gazdasági koordinációval
párhuzamosan a foglalkoztatás- és szociálpolitikákat fokozottan figyelemmel
kell kísérni[49].
Ezt a politikai kötelezettségvállalást az Európai Tanács 2012-es tavaszi ülése
is megerősítette, amelynek résztvevői átfogó foglalkoztatáspolitikai
kezdeményezéseket felölelő nemzeti munkatervek készítésére szólították fel
a tagállamokat. A tagállamok nemzeti reformprogramjainak
szerves részét képező nemzeti munkatervek kulcsfeladatokat fogalmaznak meg
az Európai Tanács foglalkoztatáspolitikai iránymutatásai mentén; e tervek a
munkaerőpiacok strukturális problémáira irányulnak, és rövid és középtávú
hatást kívánnak kifejteni a munkaerő-piaci helyzetre. A tervekben
egyértelmű ütemtervet kell meghatározni arra vonatkozóan, hogy az
elkövetkező 12 hónapban miként kerül sor a többéves reformterv
végrehajtására. Amellett, hogy a foglalkoztatási arányok
javítását erőteljesebben a nemzeti reformprogramok előterébe
helyezik, a nemzeti munkaterveknek a foglalkoztatáspolitikák jobb európai
szintű koordinációját is elő kell segíteniük. Egy fokozott uniós
szintű, kölcsönös nyomás ösztönözheti a jobb végrehajtást, és segíthet
szem előtt tartani a célt. E nyomásgyakorlás legfontosabb eszköze a Tanács
azon lehetősége, hogy a Szerződésben foglaltaknak megfelelően
országspecifikus ajánlásokat fogadjon el. A szakpolitikai koordináció
elmélyítése érdekében a Foglalkoztatási Bizottság idén új munkamódszereket fogadott
el; ezek keretében számos kölcsönös felülvizsgálatra kerül majd sor, amelyek
segítségével a Foglalkoztatási Bizottság többoldalú, a bizottsági és tanácsi
értékelésekbe integrálható véleményt alakíthat ki a reformok végrehajtásáról. A
többoldalú felügyelet megerősítését szolgálhatja továbbá egy objektív
adatokon alapuló munkaerő-piaci nyomonkövetési rendszer bevezetése,
valamint egy olyan rendszer, amely az országspecifikus ajánlásokat nem
teljesítő országokat kíséri figyelemmel. Ezáltal biztosítani lehetne a
tagállamok előrelépéseinek folyamatos, átlátható és átfogó felügyeletét a
foglalkoztatáspolitika és az Európa 2020 stratégia kiemelt céljainak
megvalósítása terén. 3.2. A szociális partnerek
erőteljesebb bevonása Tagállami szinten a szociális partnerek fontos
szerepet töltenek be a munkaerő-piaci szabályok kidolgozásában és a bérek
meghatározásában, és a háromoldalú konzultációk keretében nagymértékben
befolyásolnak más strukturális politikai területeket is, például a szociális
biztonságot. Lényeges szerepük van emellett az
olyan intézkedések végrehajtásában, mint a tanulószerződéses gyakorlati
képzések vagy a megfelelő területen történő, egész életen át tartó
tanulás. Európai szinten a szociális partnerek
jelenleg – a megfelelő jogalkotási javaslatokra irányuló konzultációk
mellett – a kétévente megrendezett makrogazdasági párbeszédben vesznek részt,
és emellett félévente, a Háromoldalú Szociális Csúcstalálkozó keretében a
legfelsőbb politikai szinten folytatnak eszmecserét[50]. A makrogazdasági
párbeszéd és a Háromoldalú Szociális Csúcstalálkozó jelentős
lehetőséget teremt a szociális partnerek bevonására, az európai szemeszter
összefüggésében is. Ugyanakkor lehetőség
lenne a szociális partnereknek az uniós szintű gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikák koordinációjába történő bevonására irányuló
mechanizmusok továbbfejlesztésére, az európai szemeszter fényében is[51]. Igaz, hogy a szociális párbeszéd
autonómiájához nem fér kétség, és a tagállami gyakorlatok tiszteletben tartása
is biztosított (az EUMSZ 152. cikkének és 153. cikke
(5) bekezdésének megfelelően), az európai gazdasági kormányzás
azonban csak akkor lehet eredményes és befogadó, ha a szociális partnereket – a
felügyeleti és koordinációs mechanizmusok terén tett előrelépéseknek
megfelelően – bevonják a gazdaság- és foglalkoztatáspolitikák
kidolgozásába és végrehajtásába. Idetartoznak
a bérmeghatározási mechanizmusok, mivel a 2011. évi országspecifikus
ajánlások[52]
a bérekkel kapcsolatban számos kérdést vetettek fel; a fajlagos munkaköltségek
alakulását tagállami szinten a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzésével és kiigazításával összefüggésben kísérik figyelemmel[53]. 3.3. A politika és a finanszírozás
kapcsolatának megerősítése A humántőkébe történő jelentős
beruházások nélkül lehetetlen lenne dinamikus és befogadó munkaerőpiacokat
létrehozni, leküzdeni az egyensúlytalanságokat, biztosítani a készségek
fejlesztését és növelni a földrajzi mobilitást. Ezért a 2014–2020 közötti
időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozóan a Bizottság az Európai
Szociális Alap forrásainak elosztásakor minimumösszegek bevezetését javasolta
minden egyes régiótípus esetében, amelyek uniós szinten legalább
84 milliárd EUR-t tennének ki. Az európai szemeszter segítségével
koordinált intelligens költségvetési konszolidáció keretében szükségessé válik
a nemzeti költségvetési prioritások (újbóli) értékelése; ezen túlmenően
azonban az uniós költségvetésnek az Európa 2020 stratégiával történő,
a következő programozási időszakban végrehajtandó szoros
összehangolását is lehetőségként kell megragadni, hogy az uniós forrásokat
jobban és hatékonyabban a reformokra irányuló tagállami erőfeszítések
támogatására lehessen fordítani[54].
Ennek érdekében az ESZA által támogatott
partnerségi szerződések és a 2013 . évet követő operatív
programok prioritásait szorosan össze kell hangolni az uniós gazdasági
kormányzás és különösen a megújított foglalkoztatáspolitikai kormányzás
iránymutatásaival. A Bizottság ugyanakkor támogatja a partnerségi
szerződésekhez kapcsolódó alapok megerősített koordinációját és
integrációját, beleértve az ESZA-t és az ERFA-t, valamint az EMVA-t és az
ETHA-t is. E megközelítés a lehető legnagyobb szinergiára törekszik a
foglalkoztatás területén is. A Foglalkoztatási Bizottság új feladatai közé
tartozó, a reformok végrehajtására és a bevált gyakorlatok cseréjére vonatkozó
megerősített kölcsönös felülvizsgálat keretében értékelni kell az adott
beruházás eredményességét is, hogy azt szükség esetén optimalizálni lehessen. A Bizottság
a következőket javasolja: a foglalkoztatáspolitikai
koordináció és többoldalú felügyelet megerősítése a következők
révén: –
a közös foglalkoztatási jelentés tervezete mellett
évente összehasonlító teljesítményértékelést kell közzétenni, amely
meghatározott foglalkoztatási mutatókat tartalmaz. A teljesítményértékelési
rendszer, amelynek kidolgozására a tagállamokkal együttműködésben kerül
sor, a már meglévő közös értékelési kereten és a tagállamokkal közösen
fejlesztett, a legnagyobb foglalkoztatáspolitikai kihívásokat meghatározó
foglalkoztatási teljesítményértékelésen fog alapulni; –
2012 végéig a tagállamokkal és valamennyi érintett
szereplővel együttműködésben eredménytáblát kell kidolgozni a nemzeti
reformprogramok részét képező nemzeti munkatervek tagállami végrehajtása
terén tett előrelépések nyomon követése érdekében; erre első
alkalommal a 2013. évi eves növekedési jelentés (közös foglalkoztatási
jelentés) keretében kerül majd sor. az uniós
szociális partnerek erőteljesebb bevonása az
európai szemeszter folyamatába a következők révén: –
az uniós szociális partnerek hatékony bevonása a
foglalkoztatáspolitikai stratégiai prioritások meghatározásába i. a növekedési
és foglalkoztatáspolitikai prioritásokról az európai szemeszter összefüggésében
folytatott vita keretében, és ii. a Gazdasági és Pénzügyi Tanács, illetve a
Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Tanács tavaszi
ülését megelőzően. Az utóbbi ülésen a Tanács elnöksége is részt vesz; –
a szociális partnereknek a Szerződés
152. cikkében meghatározott autonómiáját teljes mértékben tiszteletben
tartva uniós háromoldalú testület létrehozása, amelynek célja a bérek
alakulásának a termelékenység, az infláció és a belső kereslet, a
munkanélküliség és a jövedelemegyenlőtlenség függvényében történő
nyomon követése és az erről folytatott eszmecsere lenne. a
foglalkoztatáspolitika és a megfelelő pénzügyi eszközök kapcsolatának
megerősítése a következők révén: –
a nemzeti reformprogramok és különösen a nemzeti
munkatervek prioritásainak figyelembevétele a 2014–2020 közötti időszakra
szóló partnerségi szerződések és operatív programok kidolgozása során,
beleértve az azokra vonatkozó teljesítménykeretet is, figyelembe véve a
megfelelő országspecifikus ajánlásokat és a Foglalkoztatási Bizottság
megjegyzéseit; –
szükség esetén a partnerségi szerződések és az
operatív programok felülvizsgálata a megfelelő országspecifikus ajánlások
fényében, amint azt a közös stratégiai keretbe tartozó alapokra vonatkozó közös
rendelkezésekről szóló rendeletjavaslat 21. cikke is
előirányozza; –
a 2014–2020 közötti időszakban a nemzeti
reformprogramok előkészítése során az alapok teljesítménykeretén alapuló
értékelés figyelembevétele. A Bizottság
felszólítja a tagállamokat és a Tanácsot, hogy: –
a Foglalkoztatási Bizottság keretében dolgozzák ki
a többoldalú felügyelet megerősítését biztosító mechanizmusokat a
foglalkoztatáspolitika terén; –
a Foglalkoztatási Bizottságban vitassák meg és
fogadják el ezeket az új mechanizmusokat, hogy a Tanács mihamarabb elfogadhassa
őket, és hogy e mechanizmusok a 2013. évi európai szemeszter során
maradéktalanul végrehajthatók legyenek; –
teljes mértékben használják ki a 2014-től
közös gazdálkodás keretében rendelkezésre álló ESZA-forrásokat, és támogassák a
legnagyobb foglalkoztatáspolitikai kihívásokkal kapcsolatos beruházásokat. Következtetések E közlemény célja, hogy a jelenlegi kritikus
helyzetben bemutassa az Európa 2020 stratégia foglalkoztatáspolitikai
célkitűzéseinek megvalósítását szolgáló leghatékonyabb lépéseket és
megerősítse a stratégia foglalkoztatáspolitikai dimenzióját. A közlemény
erre tartalmi megközelítésben törekszik: a tagállamok nemzeti munkaterveivel
kapcsolatban alapvető iránymutatással szolgál, és javaslatokat tartalmaz
az uniós szintű kormányázás foglalkoztatáspolitikai dimenziójának megerősítésére: - A Bizottság szakpolitikai iránymutatás
nyújtását javasolja a munkahelyteremtés és a munkaerő-piaci reformok
ösztönzése céljából, és az e téren tett beruházások fontosságát hangsúlyozza,
ezért ambiciózus megközelítés elfogadására szólítja fel a Tanácsot. - A Bizottság intézkedéseket vázol fel a
készségkereslet és -kínálat közötti eltérések felszámolása és a munkavállalói
mobilitás javítása céljából; ennek érdekében meg kell szüntetni a ténylegesen
uniós szintű munkaerőpiac előtt álló akadályokat. - A Bizottság módszereket javasol a többoldalú
felügyelet megerősítésére, a szociális partnereknek a
foglalkoztatáspolitikai kormányzásba történő erőteljesebb bevonására,
valamint a szakpolitikák és a finanszírozás jobb összehangolására annak érdekében,
hogy az uniós költségvetési forrásokkal a lehető legjobb eredményeket
lehessen elérni a foglalkoztatás terén. MELLÉKLET
A mellékletben bemutatott három cselekvési
tervre (Kulcsfontosságú foglalkoztatáspolitikai intézkedések a zöld gazdaság
tekintetében, Cselekvési terv az uniós egészségügyi dolgozók tekintetében és
Kulcsfontosságú intézkedések az ikt-ágazat foglalkoztatási helyzete
tekintetében) irányuló javaslat a közlemény 1.2. szakaszán („A
kulcsfontosságú ágazatok munkahely-teremtési potenciáljának kiaknázása”)
alapul. E cselekvési terveket a vonatkozó bizottsági szolgálati
munkadokumentumok is alátámasztják. Kulcsfontosságú
foglalkoztatáspolitikai intézkedések a zöld gazdaság tekintetében A Foglalkoztatási, Szociálpolitikai,
Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Tanácsnak a versenyképes, alacsony
szén-dioxid-kibocsátású, erőforrás-hatékony és zöld gazdaságot szolgáló
foglalkoztatáspolitikákról szóló, 2010. decemberi következtetéseire
reagálva az itt bemutatandó kulcsfontosságú foglalkoztatáspolitikai
intézkedések célja a zöld gazdaságra való sikeres átállás. A
Bizottság: 1.
Ösztönözni fogja a zöld foglalkoztatás nemzeti munkaprogramokba történő
integrálását: -
együttműködik a Foglalkoztatási Bizottsággal annak érdekében, hogy
felhasználja annak zöld foglalkoztatási mutatóit, és biztosítsa a
reformintézkedések egységes nyomon követését; - arra
ösztönzi a tagállamokat, hogy aktív munkaerő-piaci intézkedésekkel és
az egész életen át tartó tanulás eszközeivel támogassák a munkaerő
áttelepítésére és átképzésére irányuló igényeket, és ennek érdekében e
politikai lépéseket adott esetben tegyék regionális, város- és helyi
fejlesztési stratégiáik részévé; - a
2013. évi európai szemeszter során fokozott figyelmet fordít az
energiahatékonyság foglalkoztatáspolitikai dimenziójára és a szükséges
reformok végrehajtására. A tagállamokat arra ösztönzi, hogy használják ki
jobban a környezetvédelmi adók és a kibocsátáskereskedelemből származó
bevételek lehetőségét, hogy az adórendszerek függetlenebbekké váljanak
a munkából származó bevételektől. 2.
Elmélyíti a „zöld” készségekről szerzett ismereteket: - gondoskodik
arról, hogy a készségigények előrejelzését uniós szinten biztosító
eszközök (uniós „készségkörkép”, készségek, kompetenciák és foglalkozások
európai osztályozási rendszere, a CEDEFOP és az EUROFOUND felmérései stb.)
kiterjednek a zöld ágazatok új készségek iránti igényére is; - 2013-ban az
érintett munkaerő-piaci szereplőkkel közösen számos, az egymástól
való tanulás elősegítését szolgáló tevékenységet szervez, amelyek
mindenekelőtt azzal foglalkoznak majd, hogy miként helyezhetők el a
készségek és a képzés témakörei a zöld növekedési stratégiák tágabb
összefüggésében (a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás
Főigazgatóságának kölcsönös tanulási programja), és milyen
együttműködési formák alakíthatók ki a gazdaság szereplőivel annak
érdekében, hogy az álláskeresőket és az elbocsátás veszélyének kitett
munkavállalókat az új zöld szakmák irányába lehessen terelni (az állami
foglalkoztatási szolgálatok közötti párbeszéd); - 2013/2014-ben
az „Intelligens energia – Európa” program keretében ösztönzi a készségek
tanúsítását szolgáló szabványosított eljárások további bevezetését. 3.
Ösztönzi az uniós pénzügyi eszközök szélesebb körű felhasználását az
intelligens zöld beruházások terén: -
együttműködik az Európai Beruházási Bankkal annak érdekében, hogy tovább
növelje az energiahatékonysági és a megújulóenergia-ágazat köz- és
magánberuházásaira irányuló hitelnyújtási képességet; - arra
ösztönzi a tagállamokat, hogy az ESZA által támogatott, 2014–2020 között
zajló operatív programok keretében foglalkozzanak a zöld ágazatok képzési
szükségleteivel, valamint az állami foglalkoztatási szolgálatok kapacitásainak
kérdésével annak érdekében, hogy előrelépések történjenek a zöld
munkaerőpiacra való átállásban; emellett a Bizottság javaslatának
megfelelően az energiahatékonyság és a megújuló energiák terén
történő beruházásokra összpontosítja az ERFA forrásait; - 2013-ban a
Progress mikrofinanszírozási eszközzel összefüggésben fórumot szervez
a mikrofinanszírozás és a szociális vállalkozás terén érintettek számára
azzal a céllal, hogy a helyi pénzügyi közvetítő szervezeteket a
vállalkozói tevékenység támogatására ösztönözze a zöld gazdaságban; - azon
innovatív kezdeményezések célzott támogatása, amelyek a PROGRESS „társadalmi
kísérletek” tevékenysége keretében az erőforrás-hatékonyság és a
befogadó foglalkoztatás kapcsolatával foglalkoznak. 4.
Partnerségeket hoz létre a munkaerő-piaci szereplők között: - a PARES
(Társulás a foglalkoztatási szolgálatok között) 2013-ra szóló, a
foglalkoztatási szolgálatok innovatív projektjeit támogató pályázati felhívása
keretében támogatja a „zöld” munkahelyeket és a zöld gazdaságra való átállást
támogató együttműködési projekteket; -
együttműködik az európai szociális partnerekkel annak érdekében,
hogy a 2012–2014 közötti időszakra szóló munkaprogramjuk keretében
indított konkrét kezdeményezésekkel megoldásokat dolgozzon ki az alacsony
szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérés megkönnyítésére; - egy 2013-ban
megjelenő, a bevált gyakorlatokat bemutató kézikönyv segítségével
felhívja a figyelmet a legjobb két- és háromoldalú kezdeményezésekre. Cselekvési
terv az uniós egészségügyi dolgozók tekintetében Annak érdekében, hogy támogassa a tagállamokat
az egészségügyi ágazatot érintő kihívások kezelésében, és összhangban a
tagállamok az iránti elkötelezettségével, hogy együttműködjenek egymással
e területen (amint azt a Tanács 2010. decemberi következtetései is
megerősítik), a Bizottság cselekvési tervre tesz javaslatot, amely
az alábbi intézkedéseket foglalja magában: A
Bizottság: 1.
Uniós szinten javítja a munkaerő-szükséglet előrejelzését és a
munkaerő-tervezést az egészségügyi ágazatban: - 2012 végéig a
közegészségügyi programon belüli, a munkaerő-szükséglet
előrejelzésével és munkaerő-tervezéssel foglalkozó, három évre
szóló uniós együttes fellépés keretében a tagállamok és szakmai
szervezetek részvételével európai platformot hoz létre, amelynek célja a bevált
gyakorlatok cserélje, az egészségügyimunkaerő-szükséglet
előrejelzését és a hatékony munkaerő-tervezést szolgáló
módszerek kidolgozása, valamint az egészségügyi dolgozókra vonatkozó uniós
adatállomány fejlesztése; - 2014-ig
iránymutatásokat dolgoz ki az egészségügyi szakmákkal kapcsolatos oktatási
és képzési kapacitáscserére vonatkozóan, hogy a lehető
legjobban kihasználhatók lehessenek a meglévő kapacitások; ennek során egy
2013-ban megjelenő tanulmány eredményeire támaszkodik majd, amely fel
fogja térképezni a tagállamok egészségüggyel kapcsolatos oktatási és képzési
kapacitásait, különös tekintettel az orvostudományi egyetemekre és az
ápolóképző intézményekre; 2.
Biztosítja az egészségügyben szükséges készségek jobb előrejelzését: - az ápolásban
és gondozásban dolgozók tekintetében támogatja egy európai képzési
tanács 2013-as létrehozását; a tanács feladata lesz az e szakmák esetében
szükséges készségek jobb elemzése és előrejelzése, megfelelően
figyelembe véve a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv
korszerűsítésére irányuló javaslatot; - a 2013-ban
létrehozandó, kísérleti jellegű ágazati szakképzettség-fejlesztési
szövetség munkájával támogatja az oktatással/szakképzéssel foglalkozó
szervezetek és az egészségügyi munkáltatók közötti partnerségeket; - támogatja a folyamatos
szakmai továbbképzéssel kapcsolatos bevált gyakorlatok cseréjét a készségek
és kompetenciák naprakésszé tétele és az egészségügyi dolgozóknak az egész
életen át tartó tanulás eszközeivel biztosított megtartása érdekében; e célból
2013-ban felülvizsgálja és feltérképezi az egyes tagállami rendszereket és
gyakorlatokat; - 2014-ig
ajánlásokat dolgoz ki az egészségügyi asszisztensek képzési követelményeire vonatkozóan,
beleértve a nem hivatásos gondozók oktatásának támogatását is; ennek
során az egészségügyi asszisztensektől elvárt készségek és kompetenciák
elemzésére támaszkodik, és az egészségügyi asszisztensek tekintetében
kísérleti szakértői hálózatot és adatbázist hoz létre; 3.
Ösztönzi az egészségügyi dolgozók felvételére és megtartására irányuló
eszmecserét: - 2013-ig feltérképezi
az egészségügyi ágazatban a dolgozók felvételét és megtartását célzó
innovatív és hatékony stratégiákat annak érdekében, hogy a tagállamok megoszthassák
egymással a bevált gyakorlatok terén tett tapasztalataikat; a stratégiák
feltérképezésére közbeszerzési eljárást ír ki, és a tagállamokkal közösen
mérlegelni fogja egy együttes fellépés lehetőségét; 4.
Támogatja az egészségügyi dolgozók etikus toborzását: - egy közös
megközelítés kidolgozása révén támogatja a tagállamokat a WHO egészségügyi
dolgozók nemzetközi toborzásáról kiadott világszintű magatartási kódexének
(Global Code of Practice for the International Recruitment of Health Personnel)
végrehajtásában. Kulcsfontosságú
intézkedések az ikt-ágazat foglalkoztatási helyzete tekintetében Az „E-készségek a 21. századra” című
bizottsági közlemény végrehajtása terén jelentős előrelépések
történtek[55]. Ma már általános az egyetértés a tekintetben, hogy az e-készségeket
illetően hosszú távú uniós stratégiára van szükség, amely – az információs
és kommunikációs technológiákban rejlő foglalkoztatási lehetőségek
kiaknázása érdekében – a Bizottság, a tagállamok, a régiók és a szociális
partnerek tevékeny együttműködésén alapul.
A Bizottság: 1. Többoldalú partnerségeket hoz létre az érdekeltek között, hogy: - az egyes ikt-szakmákban jelentkező keresleti-kínálati egyensúlyhiány jobban feltárható legyen; - mozgósítsa azokat a szervezeteket és hálózatokat, amelyek az ikt-készségekre irányuló képzések kidolgozását, nyújtását és tanúsítását végzik, mindenekelőtt a foglalkoztathatóságra és az informális kompetenciák tanúsítására fektetve a hangsúlyt; - támogassa a figyelemfelkeltő kampányokat (Európai e-skills hét[56] – European e-Skills Week, Légy te is online! hét – Get Online week) és népszerűsítse az ikt-szakmákat annak érdekében, hogy felkeltse a fiatalok és az e területen alulreprezentált csoportok, például a nők, a pályafutásuk közepén járó munkavállalók és a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok érdeklődését, és megnyerje őket e terület számára; 2. Megerősíti az e-készségek európai keretét: - az uniós „készségkörkép” honlapján 2013-ig külön rovatot hoz létre az ikt-életpályák számára; - 2012-ben továbbfejleszti az e-kompetenciák CEN[57] által kidolgozott európai keretrendszerét, aminek köszönhetően az 2013-ra rendelkezni fog a digitális kompetenciákra vonatkozó deszkriptorokkal és egy olyan, minden tanuló számára kifejlesztett önértékelő eszközzel, amely a bevezetendő európai készségútlevél részét képezi majd; - 2013-ban az e-oktatásra vonatkozó európai szintű iránymutatásokat dolgoz ki a vállalkozások szükségletei és a többek között az ágazati kezdeményezések által képviselt legjobb gyakorlatok alapján; - a célirányos, gyakorlati jellegű e-készségek támogatása érdekében a felsőfokú képzésben és a szakképzésben egyaránt támogatja a rövid képzési idejű programokat; 3. Támogatja a magasan képzett ikt-szakemberek számának növelését: - 2012 során minőségtanúsító védjegyeket dolgoz ki azon ágazati gyakorlati ikt-képzések és tanúsítványok tekintetében, amelyek megfelelnek a szakképzés európai minőségbiztosítási referenciakeretének (EQAVET); 2013-ban kísérleti projektet fejleszt ki továbbá, amely interaktív térképet készít a vállalatok által kibocsátott ikt-tanúsítványokról, és online önértékelő tesztet fejleszt ki az ikt területén tevékenykedők számára; - a számítási felhőről szóló jövőbeli uniós cselekvési tervvel összefüggésben ösztönzi az ikt-készségekkel, a vállalkozásalapítással és -működtetéssel, valamint a számítási felhővel kapcsolatos tevékenységek közötti szinergiákat; - továbbfejleszti a 2012-ben indított, e-irányítással (e-leadership) kapcsolatos uniós kezdeményezést, amely a vállalkozók, menedzserek, az ikt területén tevékenykedők és a tapasztalt felhasználók szükségleteire összpontosít, különös tekintettel a kezdő vállalkozásokra és a kkv-kra; 4. Ösztönzi az uniós pénzügyi eszközök szélesebb körű felhasználását az ikt-készségekbe történő beruházások terén: - arra ösztönzi a tagállamokat, hogy oktatási és képzési rendszereiken belül fokozzák a digitális képzés jelentőségét, és az ESZA által támogatott, 2014–2020 között zajló operatív programok keretében segítsék elő a digitális társadalmi befogadás folyamatát. [1] A Bizottság közleménye: Európa 2020 – Az
intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája, COM (2010) 2020,
2010.3.3. Az Európai Tanács 2010. június 17-i következtetései. [2] A foglalkoztatásról és társadalmi helyzetről szóló
uniós negyedéves áttekintés (2012. március). [3] A Bizottság szolgálatainak 2012. februári időközi
előrejelzése szerint az uniós GDP stagnálni fog, és az euróövezetben enyhe
gazdasági recesszió várható. [4] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: Munkaerő-piaci tendenciák és kihívások. [5] Az Európai Tanács tagjainak 2012. január 30-i
nyilatkozata így fogalmaz: „A növekedés és a foglalkoztatás csak akkor fog
helyreállni, ha következetes és széles alapokon nyugvó megközelítést
alkalmazunk, amely ötvözi a növekedési célú beruházást a költségvetési
konszolidációval és a stabil makrogazdasági politikát a társadalmi kohéziót
megőrző aktív foglalkoztatási stratégiával.” [6] Az Európai Tanács 2012. március 1–2-i ülésének
következtetései. [7] A Tanács 2010/707/EU határozata (2010. október 21.) a
tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról. [8] Az Európai Tanács 2011. december 9-i következtetései. [9] Az Európai Tanács 2012. december 9-i következtetései. [10] A 2002 és 2010 közötti időszakban a kkv-k a nettó
értelemben vett új munkahelyek 85%-át adták. [11] Biztosítani kell a uniós állami támogatási szabályoknak
való megfelelést, egyúttal szem előtt tartva az ezekben a szabályokban
előirányzott foglalkoztatástámogatási lehetőségeket; lásd
mindenekelőtt az általános csoportmentességi rendelet 15., 16. és 40–42.
cikkét ), HL L 214., 2008. augusztus 9. [12] A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a
Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók
Bizottságának: Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, versenyképes gazdaság
2050-ig történő megvalósításának ütemterve (COM(2011) 112). A közlemény
rámutat arra, hogy a kibocsátási egységek árverés útján történő
értékesítéséből és a szén-dioxid-kibocsátás munkaerőköltségek
csökkentését szolgáló megadóztatásából származó bevételek pozitív hatással
lennének a foglalkoztatásra. [13] Különböző modellek arra engednek következtetni, hogy
a konkrét energiahatékonysági intézkedések végrehajtásával 2020-ig kétmillió
„zöld” munkahely létrehozása vagy megtartása lesz biztosítható, míg a
megújulóenergia-szektor foglalkoztatási potenciálját hárommillió álláshelyre
becsülik (a közleményt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum: A
zöld gazdaság növekedésében rejlő foglalkoztatási lehetőségek
kiaknázása). [14] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: A zöld gazdaság növekedésében rejlő foglalkoztatási
lehetőségek kiaknázása. [15] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: Cselekvési terv az uniós egészségügyi dolgozók
tekintetében. [16] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: A személyi és háztartási szolgáltatások foglalkoztatási
potenciáljának kiaknázása. [17] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: Az információs és kommunikációs technológiákban rejlő
foglalkoztatási lehetőségek kiaknázása. [18] A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak,
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az
Európa 2020 stratégia költségvetése – I. rész, COM(2011) 500,
2011. június 29. [19] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: Nyitott, dinamikus és befogadó munkaerőpiacok. [20] Foglalkoztatási és szociális fejlemények Európában, 2011;
Elkerülhető-e munkával a szegénység? Az aktív keresőket érintő
elszegényedési folyamatok és az EU szakpolitikái. [21] OECD: Divided we stand: why inequality keeps rising
(Megosztott helyzetben: miért növekszik az egyenlőtlenség?), 2011. [22] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Minimum_wage_statistics. A minimálbérszint a havi átlagos bruttó kereset 30–50%-a között
mozog. [23] A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és
egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén
történő megvalósításáról szóló 2006/54/EK irányelv teljes körű
alkalmazása révén. [24] http://ec.europa.eu/eures/home.jsp?lang=hu&langChanged=true,
Munkaerő-piaci és társadalmi tendenciák. [25] A részmunkaidős foglalkoztatásról szóló 97/81/EK
irányelv és a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló 99/70/EK tanácsi
irányelv (1999. június 28.). [26] Az Európai Parlament és a Tanács 2008/104/EK irányelve (
2008. november 19.) a munkaerő-kölcsönzés keretében történő
munkavégzésről. [27] A Bizottság közleménye: Szerkezetátalakítás és felkészülés
a változásra: a közelmúlt tapasztalataiból levonható tanulságok,
COM(2012) 7 végleges, 2012. január 17. [28] A Bizottság közleménye: A „Több lehetőséget a
fiataloknak” kezdeményezés, COM(2011) 933, 2011. december 20. [29] A közleményt kísérő A Több lehetőséget a
fiataloknak kezdeményezés végrehajtása: első lépések című
munkadokumentum egy időközi jelentést mutat be azokról a tagállamok által
a közelmúltban hozott intézkedésekről, amelyek célja az ifjúsági
munkanélküliség leküzdése. 2012 februárjában a Bizottság munkacsoportjai
látogatást tettek abban a nyolc uniós országban, amelyben a legmagasabb a
fiatalkori munkanélküliségi ráta. E látogatások eredményeit a nemzeti
reformprogramok is figyelembe veszik majd. [30] Az Európai Tanács tagjainak 2012. január 30-i
nyilatkozata. [31] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: A szakmai gyakorlatok minőségi keretrendszere. [32] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: A szakmai gyakorlatok minőségi keretrendszere. [33] Az Európai Bizottság közleménye, 2012. évi éves növekedési
jelentés, a közös foglalkoztatási jelentés tervezete, COM(2011) 815,
Beveridge-görbe, 7. o. [34] Az Európai Bizottság közleménye, 2012. évi éves növekedési
jelentés, a közös foglalkoztatási jelentés tervezete, COM(2011) 815,
2011. november 23. [35] Az Európai Bizottság közleménye, 2012. évi éves növekedési
jelentés, COM(2011) 815, 2011. november 23. [36] 2010-ben az európai munkaképes korú polgárok (15–64
évesek) mindössze 2,8%-a élt saját tagállamától eltérő tagállamban (az EU
munkaerő-piaci felmérése). [37] Eurobarométer különfelmérés, 2010. június: „Földrajzi és
munkaerő-piaci mobilitás”. [38] A polgárok azon jogát, hogy az Unió bármely tagállamában
szabadon állást keressenek, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 15. cikke
is elismeri. [39] Jelentés a Bulgáriából és Romániából származó
munkavállalók szabad mozgására vonatkozó átmeneti rendelkezések
működéséről, COM(2011)729, 2011. november 11. [40] Lásd mindenekelőtt a C-290/94. sz. ügyet. [41] Európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló
bizottsági javaslat, COM(2011) 883, 2011. december 19. [42] Az Európai Parlament és a Tanács 883/2004/EK rendelete
(2004. április 29.) és az Európai Parlament és a Tanács 987/2009/EK rendelete
(2009. szeptember 16.). [43] Az Unión belül jogszerűen lakóhellyel rendelkező
és tartózkodási helyét szabadon megváltoztató minden személy azon jogát, hogy –
az uniós joggal és a nemzeti jogszabályokkal összhangban – szociális biztonsági
ellátásokat és szociális előnyöket szerezzen, az Európai Unió Alapjogi
Chartájának 34. cikke is külön elismeri. [44] http://ec.europa.eu/eures/home.jsp [45] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=955&langId=hu [46] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=955&langId=hu [47] A közleményt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentum: Az EURES reformja az Európa 2020 stratégia
célkitűzéseinek megvalósítása jegyében. [48] HL L 141., 2011.5.27., 1. o. [49] Az Európai Tanács 2011. december 9-i következtetései és a
Tanács (Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi
Tanács) 2011. december 1-jei következtetései. [50] 2012 folyamán az EUMSZ rendelkezéseinek megfelelően a
Bizottság javaslatot tesz a Növekedési és Foglalkoztatási Háromoldalú Szociális
Csúcstalálkozó létrehozásáról szóló 2003/174/EK tanácsi határozat naprakésszé
tételére. [51] A Tanács (Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi
és Fogyasztóvédelmi Tanács) 2011. december 1-jei következtetései,
9.5. pont. [52] A Tanács 2011. július 12-i ajánlásai a nemzeti
reformprogramokról. [53] Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (
2011. november 16. ). [54] A Közös Stratégiai Kerethez tartozó Európai Regionális
Fejlesztési Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai
Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati
Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális
Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó
általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK rendelet hatályon
kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló
bizottsági javaslat, COM(2011) 615. [55] Az
„E-készségek a 21. századra” című bizottsági közlemény végrehajtása terén
tett előrelépések értékelése, 2010. október, http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/reports/eskills21_final_report_en.pdf. [56] Lásd: http://eskills-week.ec.europa.eu. [57] Európai
Szabványügyi Bizottság (CEN).