This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document C2006/131/66
Case C-176/06 P: Appeal brought on 5 April 2006 by Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH and Stadtwerke Uelzen GmbH against the judgment of the Court of First Instance (Fourth Chamber) delivered on 26 January 2006 in Case T-92/02 Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH and Stadtwerke Uelzen GmbH v Commission of the European Communities supported by E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG and Hamburgische Electricitäts-Werke AG
C-176/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság T-92/02. sz., Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH és Stadtwerke Uelzen GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága, támogatja: az E.ON Kernkraft GmbH, az RWE Power AG, az EnBW Energie Baden-Württemberg AG és a Hamburgische Electricitäts-Werke AG ügyben 2006. január 26-án hozott ítélete ellen a Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, a Stadtwerke Tübingen GmbH és a Stadtwerke Uelzen GmbH által 2006. április 5-én benyújtott fellebbezés
C-176/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság T-92/02. sz., Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH és Stadtwerke Uelzen GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága, támogatja: az E.ON Kernkraft GmbH, az RWE Power AG, az EnBW Energie Baden-Württemberg AG és a Hamburgische Electricitäts-Werke AG ügyben 2006. január 26-án hozott ítélete ellen a Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, a Stadtwerke Tübingen GmbH és a Stadtwerke Uelzen GmbH által 2006. április 5-én benyújtott fellebbezés
HL C 131., 2006.6.3, p. 35–36
(ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, NL, PL, PT, SK, SL, FI, SV)
3.6.2006 |
HU |
Az Európai Unió Hivatalos Lapja |
C 131/35 |
Az Elsőfokú Bíróság T-92/02. sz., Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH és Stadtwerke Uelzen GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága, támogatja: az E.ON Kernkraft GmbH, az RWE Power AG, az EnBW Energie Baden-Württemberg AG és a Hamburgische Electricitäts-Werke AG ügyben 2006. január 26-án hozott ítélete ellen a Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, a Stadtwerke Tübingen GmbH és a Stadtwerke Uelzen GmbH által 2006. április 5-én benyújtott fellebbezés
(C-176/06. sz. ügy)
(2006/C 131/66)
Az eljárás nyelve: német
Felek
Fellebbezők: a Stadwerke Schwäbisch Hall GmbH, a Stadtwerke Tübingen GmbH és a Stadtwerke Uelzen GmbH (képviselők: D. Fouquet és P. Becker ügyvédek)
A többi fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága, az E.ON Kernkraft GmbH, az RWE Power AG, az EnBW Energie Baden Württemberg AG és a Hamburgische Electricitäts-Werke AG
A fellebbezők kérelmei
— |
A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-92/02. sz., Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)2006. január 26-án hozott ítéletét; |
— |
amennyiben az ügyben ügydöntő határozat hozható, semmisítse meg az Európai Bizottság 2001. december 11-i B(2001) 3967. sz. végleges határozatát, amelyben ez utóbbi megállapítja, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaságban az atomerőművek ártalmatlanítására és végleges leállítására biztosított céltartalékok nem minősülnek az EK 87. cikk (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak; |
— |
amennyiben az ügyben nem hozható ügydöntő határozat, utalja vissza az eljárást az Elsőfokú Bíróság kibővített első tanácsa elé – megtartva a fellebbezőknek az előző peres eljárásban eljáró törvényes bíráját – az eljárás újbóli lefolytatása céljából; |
— |
kötelezze a Bizottságot a peres eljárás költségeinek viselésére; |
— |
kötelezze a fellebbezési eljárásban fellépő ellenérdekű felet a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére. |
Vagylagosan:
— |
utasítsa el a beavatkozók arra irányuló kérelmét, hogy a fellebbezők viseljék az Elsőfokú Bíróság előtti peres eljárás költségeit. |
Jogalapok és fontosabb érvek
A fellebbezők jelen fellebbezéssel az Elsőfokú Bíróság azon ítéletét támadják meg, amelyben az Elsőfokú Bíróság jogszerűnek ítélte a Bizottság azon megállapításait, miszerint az atomerőművek ártalmatlanítására és végleges leállítására szóló céltartalékokra a Német Szövetségi Köztársaságban biztosított adóhalasztás nem minősül az EK 87. cikk (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak. A fellebbezők jogalapként hozzák fel az eljárási jog és a közösségi anyagi jog megsértését.
Az Elsőfokú Bíróság az ügyet a kibővített első tanácstól a három bíróból álló negyedik tanács elé utalta a nyilvánvaló jogi nehézségek és a fokozott jelentőség ellenére, és anélkül, hogy kivételes körülmények álltak volna fenn. Az ügy ezen indokolatlan és jogsértő átutalása a szűkebb tanács elé a több éves eljárást követően megsértette a fellebbezőknek a törvényes bíróhoz való jogát.
Az Elsőfokú Bíróság nem tett különbséget az állami támogatás fennállásának követelményei és a hivatalos vizsgálati eljárás követelményei között. Mivel a jelen esetben annak vizsgálata során, hogy vajon a tervezett állami támogatás összeegyeztethető-e a közös piaccal, komoly ténybeli és jogi nehézségek merültek fel az állami garancia fennállása, a végleges leállításra és az ártalmatlanításra vonatozó kötelezettségek, valamint a céltartalékok összegének pontos meghatározása, az adóelőnyök és a végleges leállítás összköltsége tekintetében, a Bizottság nem volt jogosult arra, hogy kizárólag előzetes vizsgálati eljárásra szorítkozzon. A jelen esetben inkább a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására lett volna köteles.
Az Elsőfokú Bíróság valójában a német céltartalék-szabályozás kérdését sem ítélte meg helyesen. Tévedett, amikor úgy ítélte meg, hogy a nukleáris ágazatban képzett céltartalékok adómentessége kivételt képez az általános adószabályozás alól. Mindazonáltal e kivétel kizárólag abban az esetben fogadható el, ha a jövőbeni kötelezettségeket kellően pontosan meghatározzák. Jelen esetben azonban erről nincs szó: a végleges leállás időpontjára, a végleges leállásra vonatkozó kötelezettségekre, valamint a rendelkezések megsértésének következményeire vonatkozó feltételeket nem határozták meg kellőképpen. De még abban az esetben is sértheti a támogatásokra vonatkozó jogot az intézkedés, ha de iure ugyan nem állapítható meg a támogatások szelektivitása, azonban az intézkedés mégis alkalmas arra, hogy kedvező helyzetbe hozzon egyes vállalkozásokat. A villamosenergia belső piaci liberalizálásáról szóló irányelv megköveteli a tagállamoktól a hátrányos megkülönböztetések és a versenykorlátozások hatékony megszüntetését. Ezzel szemben azonban az Elsőfokú Bíróság nem állapította meg, hogy a szövetségi kormány köteles a német céltartalékképzési gyakorlat módosítására, amely az egyes gazdasági ágazatok szelektív támogatása révén az irányelv és a hatékony érvényesülés elvének közvetlen megsértését jelenti.
A fellebbezők végül úgy érvelnek, hogy a megtámadott ítélet jogellenesen kötelezi őket a beavatkozók költségeinek a viselésére. Mivel a beavatkozók az eljárásnak csak igen késői szakaszába léptek be, amikor már minden lényeges irat benyújtásra került, közreműködésük az alperes oldalán csak jelentéktelen lehetett. E helyzet nem indokolja a felperesek általi teljes költségviselést.
(1) HL C 74., 15. o.