EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013PC0236
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on measures facilitating the exercise of rights conferred on workers in the context of freedom of movement for workers
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a munkavállalók szabad mozgásával összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő intézkedésekről
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a munkavállalók szabad mozgásával összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő intézkedésekről
/* COM/2013/0236 final - 2013/0124 (COD) */
Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a munkavállalók szabad mozgásával összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő intézkedésekről /* COM/2013/0236 final - 2013/0124 (COD) */
INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE Háttér-információk A munkavállalók szabad mozgása a négy
alapszabadság egyike, amelyeken az egységes piac nyugszik. Emellett az Európai
Unió egyik legfőbb értéke és az uniós polgárság alapvető eleme. Az EUMSZ 45.
cikke kimondja, hogy az Európai Unió polgárainak joga van ahhoz, hogy
munkavégzés céljából másik tagállamba költözzenek. Különösen előírja az
állampolgárság alapján történő bármiféle megkülönböztetés tilalmát a
foglalkoztatás, a javadalmazás, valamint az egyéb foglalkoztatási feltételek
tekintetében. Rendelkezik emellett a munkavállalók szabad mozgását gátló
indokolatlan akadályok megszüntetéséről is az Európai Unión belül. Az Európai
Unió Alapjogi Chartája 15. cikkének (2) bekezdése megerősíti, hogy az uniós polgárokat
az Unió bármely tagállamában megilleti a szabad álláskeresés, a munkavállalás,
a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás joga. A 492/2011/EU rendelet[1]
megállapítja a munkavállalók szabad mozgásából eredő jogokat és meghatározza
azokat a területeket, amelyeken tilos az állampolgárságon alapuló
megkülönböztetés, különösen[2]: –
a munkavállalás lehetősége –
a munkafeltételek –
a szociális és adókedvezmények –
a képzéshez való hozzáférés –
a szakszervezeti tagság –
a lakhatás –
a gyermekek oktatáshoz való hozzáférése. Az EUMSZ 45. cikke
és a 492/2011/EU rendelet közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Ez
annyit jelent, hogy a fenti intézkedések átültetéséhez nincs szükség a
tagállami jogszabályok módosítására. Minden tagállami hatóságnak (bármilyen
szintű is), és minden munkáltatónak, legyen akár állami, akár magánvállalkozás,
alkalmaznia kell és tiszteletben kell tartania az ezekből a rendelkezésekből
eredő jogokat. Mindezek ellenére azok az uniós polgárok, akik
munkavállalás céljából másik tagállamba kívánnak települni vagy már ott is
tartózkodnak, továbbra is akadályokba ütköznek, amikor élni kívánnak e
jogaikkal. Ezek a nehézségek részben arra is magyarázatot is adnak, miért
maradt viszonylag kis mértékű az EU tagállamai közötti földrajzi mobilitás. Az
európai uniós munkaerőre vonatkozó felmérés szerint 2011-ben a munkaképes korú
(15-64 éves) európai állampolgároknak csak 3,1%-a élt egy másik uniós
tagállamban[3]. Egy 2009. évi Eurobarométer felmérésből
kitűnik, hogy noha az európai polgárok 60%-a úgy vélte, hogy a munkavállalók
szabad mozgáshoz való joga jó dolog az európai integráció szempontjából, csak
48%-uk gondolta, hogy szerepe az egyén szempontjából is pozitív. Egy ennél
újabb (2011. szeptemberi) Eurobarométer felmérés[4] szerint
továbbá az európai polgárok 15%-a nem is gondol arra, hogy egy másik
tagállamban dolgozzon, mert úgy gondolja, hogy ennek túl sok az akadálya. Az Európai Parlament „Az uniós polgárság
problémái és lehetőségei” című, 2009. március 20-i jelentése is arról számolt
be, hogy a jogok határokon túli érvényesítése előtt továbbra is akadályok
állnak. A Parlament felkérte a Bizottságot, hogy nyilvános konzultáció alapján
készítsen jegyzéket az uniós polgárok jogainak gyakorlását gátló akadályokról,
és tegyen javaslatokat azok felszámolására. Az Európai Parlament legutóbb a 2011. október
25-én elfogadott, a munkavállalók Európai Unión belüli mobilitásának előmozdításáról
szóló állásfoglalásában sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy „garantálják
… a megkülönböztetésmentességről szóló, meglevő jogszabályok helyes
végrehajtását, tegyenek gyakorlati intézkedéseket az egyenlő bánásmód elvének
az utazó munkavállalók tekintetében történő betartatására…”.[5] A munkaerő szakmai és földrajzi mobilitásáról
és a munkavállalók Európai Unión belüli szabad mozgásáról szóló 2009 márciusi
következtetéseiben a Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és
Fogyasztóvédelmi Tanács (EPSCO Tanács) felkérte a Bizottságot és a
tagállamokat, hogy támogassák a munkavállalók szakmai és társadalmi mobilitását
elősegítő intézkedéseket, és a migráns munkavállalókkal szembeni egyenlő
bánásmódot és megkülönböztetés-mentességet az uniós vívmányokkal összhangban,
valamint fejlesszék tovább a munkavállalók földrajzi és szakmai mobilitását
akadályozó tényezők feltárását és elemzését szolgáló stratégiákat, és
hatékonyan járuljanak hozzá a meglévő akadályok felszámolásához a Szerződésekkel
összhangban. A 2010. május 9-i Monti-jelentés („Az egységes
piac új stratégiája”) hangsúlyozza, hogy a munkavállalók szabad mozgása jogi
szempontból sikernek tekinthető, ám az egységes piac négy alapszabadsága közül
ezzel élnek a legkevesebben. A jelentés kiemeli, hogy az európaiak többsége
túlságosan sok akadályát látja annak, hogy az Unió területének más részén
vállaljon munkát, és hogy a munkavállalók szabad mozgását számos jogi és
adminisztrációs gát nehezíti meg. A jelentés szerint az akadályokat ezen a
területen a legnehezebb legyőzni. A Bizottság 2010 júliusi, „A munkavállalók
szabad mozgásának megerősítése: jogok és jelentősebb fejlemények” című
közleményében[6] hangsúlyozta, tovább vizsgálja, hogy milyen megoldásokat lehet találni
az uniós migráns munkavállalókkal és családtagjaikkal kapcsolatban felmerülő új
igényekre és kihívásokra (különösen a mobilitás új formáinak összefüggésében),
és hogy az egységes piac új stratégiájának fényében megvizsgálja, hogy miként
lehet a szabad mozgáshoz való jogaikat gyakorló uniós migráns munkavállalókra
és családtagjaikra vonatkozóan az egyenlő bánásmód elvének hatékony
végrehajtását szolgáló mechanizmusokat ösztönözni és fejleszteni. Ezt a célkitűzést erősítette meg „Az uniós
polgárok jogainak érvényesítése előtt álló akadályok felszámolása” című, az
uniós polgárságról szóló 2010. évi jelentés[7] 2010.
október 27-én. A Bizottság a szabad mozgáshoz való jogra vonatkozó uniós
jogszabályok eltérő és helytelen alkalmazásában látja az egyik fő akadályát
annak, hogy az EU polgárai nem tudják ténylegesen gyakorolni az uniós
jogszabályok szerinti jogaikat. Ennek megfelelően a Bizottság bejelentette:
szándéka, hogy „az uniós szabályok – beleértve a hátrányos megkülönböztetés
tilalmát – szigorú érvényesítésével, az uniós szabályok alkalmazása helyes
gyakorlatainak és fokozott ismeretének előmozdításával és az uniós polgárok
szabad mozgáshoz való jogukkal kapcsolatos tájékoztatásának fokozásával
megkönnyíti az uniós polgárok és harmadik országbeli családtagjaik szabad
mozgását”[8]. A Bizottság 2012. április 18-i foglalkoztatási
csomagjában (a Bizottság „Út a munkahelyteremtő fellendülés felé” című
közleménye)[9] bejelentette, hogy „jogalkotási javaslatot terjeszt elő, hogy
biztosítsa a mobilis munkavállalók támogatását (tájékoztatás és tanácsadás) a
Szerződésből és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló
492/2011/EU rendeletből eredő jogok gyakorlásával kapcsolatban”. A Bizottságnak szóló 2010–2014-es politikai
iránymutatásokban Barroso elnök is rámutatott arra, hogy szakadék húzódik az
elmélet és a gyakorlat között, és kifejezte azt az óhaját, hogy a szabad mozgás
és az egyenlő bánásmód elve az emberek mindennapi életében valósággá váljon. Az
Unió helyzetéről szóló, 2012. szeptember 12-i beszédében Barroso elnök kiemelte,
hogy szükség van az európai munkaerőpiac megteremtésére, és arra a lehetőségre,
hogy mindenki ugyanúgy vállalhasson munkát egy másik országban, mint a
sajátjában[10]. Az uniós polgárok
elméletben meglévő jogai és a gyakorlat között húzódó szakadékot a különböző
intézmények jelentései is hangsúlyozzák, és egyre többen sürgetik, hogy az
Európai Unió lépjen fel ebben a kérdésben[11]. A
2013-as évet a polgárok európai évének nyilvánították[12].
Középpontjában a polgárok jogai és az EU azon fellépései állnak, amelyek célja,
hogy ezek a jogok valósággá váljanak a polgárok és az egész Unió javára. Az évek során a
Bizottság szolgálataihoz számos panaszt nyújtottak be olyan polgárok, akik
munkavállalás céljából az Unió más tagállamába szeretnének költözni, vagy akár
már oda is költöztek, de jogaikat e másik tagállamban nem tartották
tiszteletben. A polgárok úgy érzik, hogy védtelenek a befogadó tagállamban, és
nem tudnak úrrá lenni azokon az akadályokon, amelyekkel szembesülnek. A probléma meghatározása Az akadályokra és problémákra sok különböző
példát lehet idézni: a) A hatóságok nem tartják be az EU
jogszabályokat (nem megfelelő jogszabályok vagy helytelen alkalmazás) és ennek
hatása az uniós migráns munkavállalókra A
tagállami jogszabályok és az általános gyakorlat megfelelőségével kapcsolatos
problémák továbbra is fennállnak a tagállamokban, és ezeket a Bizottságnak
folyamatosan a tudomására hozzák. Ide tartozik többek között: –
a más európai tagállamokból érkező munkavállalókra
alkalmazott eltérő alkalmazási feltételek; –
az állampolgárságot olyan állások elnyerésének is
feltételévé teszik, amelyek nem tartoznak az EUMSZ 45. cikke (4) bekezdésében
foglalt kivételhez; –
állampolgárság szerinti kvóták bevezetése az uniós
polgárok számára (pl. a hivatásos sportban) –
eltérő munkafeltételek a más tagállamból érkezett
uniós polgárok számára (bérezés, karrierlehetőségek, beosztás, stb.); –
a szociális előnyöknek olyan feltételekhez kötése,
amelyeknek a kérdéses ország polgárai könnyebben megfelelnek, mint a többi
uniós polgár (pl. a lakóhelyre vonatkozó feltétel) ; –
a más tagállamokban szerzett szakmai képesítéseket
és tapasztalatokat nem veszik figyelembe a munkavállalás szempontjából, vagy
másképp veszik figyelembe, mint a befogadó tagállamban szerzetteket (pl. az
utóbbiakért plusz pontok járnak); –
a nemzeti jogszabályok lakóhelyre vonatkozó
feltételhez kötik a tanulmányi ösztöndíjakhoz való hozzájutást az uniós migráns
munkavállalók és családtagjaik számára, az Európai Bíróság e területen meglévő
kiterjedt és megalapozott ítélkezési gyakorlata ellenére; –
a határ menti munkavállalókat megkülönböztetés
sújtja. b) A munkáltatók és a jogi tanácsadók nem
tartják be az EU jogszabályait A szakértők és a Bizottság által gyűjtött
információk szerint[13] visszatérő problémákat okoz a magán- és a közszférában működő
munkáltatók uniós szabályokra vonatkozó ismereteinek hiányos volta, függetlenül
attól, hogy országuk jogszabályai megfelelnek-e vagy sem az uniós jognak. E
problémák fő oka a szabályok elégtelen ismerete és meg nem értése, elsősorban a
magánszektor-beli munkaadók körében (pl. csak olyan személyek jelentkezhetnek
egy-egy megüresedett állásra, akik egy bizonyos ideje már az országban élnek; a
más országban szerzett szakmai tapasztalatokat vagy képesítéseket nem ismerik
el; túlzott nyelvi követelményeket állítanak stb.). A jogi tanácsadók sem ismerik mindig jól a
szabad mozgás jogára vonatkozó uniós jogszabályokat. c) Az uniós migráns munkavállalók nem
jutnak hozzá az információkhoz vagy a jogaik érvényesítésének eszközeihez Uniós polgárok több felmérésben[14] is megemlítették, hogy nem tudnak hová fordulni, amikor uniós
jogaikkal kapcsolatos problémák merülnek fel. Az is bebizonyosodott, hogy a
migráns munkavállalók nehezen jutnak hozzá a nekik járó szociális védelemhez,
például mert nem ismerik a nemzeti eljárásokat és rendszereket, nincs elegendő
nyelvtudásuk ahhoz, hogy hozzájussanak a szolgáltatásokhoz, vagy pedig a jogi
tanácsadás és segítség túlságosan sokba kerül számukra. A feltárt problémák azokat az uniós polgárokat
érintik, akik szakmai okokból más tagállamba költöznek, majd hazatérnek
származási országukba, hogy ott dolgozzanak. Célkitűzések A fenti problémák megoldására a következő
célkitűzéseket állapították meg: –
az uniós migráns munkavállalókkal szembeni,
állampolgárságon alapuló megkülönböztetés visszaszorítása; –
az uniós migráns munkavállalók papíron létező jogai
és azok gyakorlati érvényesítése közötti eltérés felszámolása a meglévő
jogszabályok helyes végrehajtásának elősegítése révén; –
az uniós migráns munkavállalók elleni
tisztességtelen gyakorlatok előfordulásának mérséklése; –
az uniós migráns munkavállalók számára megadni a
lehetőséget arra, hogy jogaikat érvényre juttassák. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT
KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLAT EREDMÉNYEI 2.1. Konzultáció az érdekeltekkel a) A munkavállalók szabad mozgásával
foglalkozó szakértői hálózat A munkavállalók szabad mozgásával foglalkozó
jogi szakértői hálózat évente jelentést készít a munkavállalók Unión belüli
szabad mozgásával kapcsolatos jogi helyzetről[15]. A 2011 januárjában véglegesített első jelentés[16] a migráns munkavállalók állampolgárságtól független egyenlő
bánásmódhoz való jogának érvényesíthetőségével, valamint az egyes tagállamokban
már meglévő jogi keretekkel foglalkozott. A jelentés arra a következtetésre
jutott, hogy ez a jog ritkán részesül olyan fokú védelemben és garanciákban,
mint a más tényezőkön (például a fajon, a nemen, a koron) alapuló egyenlő
bánásmódhoz való jog. A más tagállamokból érkező munkavállalókat a legtöbb
uniós tagállamban még mindig inkább a harmadik országokból érkezőkhöz, mintsem
a tagállam saját munkavállalóihoz hasonlóan ítélik meg. Számos uniós migráns
munkavállalónak, akit állampolgársága miatt hátrányos megkülönböztetés ér, az
egyéb tényezők alapján történő megkülönböztetés elleni uniós irányelvek
átültetése érdekében elfogadott nemzeti jogszabályok kiterjesztő értelmezésére
kell hagyatkoznia. A 2011 októberében benyújtott második jelentés
áttekintette a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó szabályok
alkalmazásával kapcsolatos főbb problémákat az egyes tagállamokban. Néhány
tagállamban olyan, rendszerjellegűnek tűnő problémák mutatkoznak, amelyek
kifejezetten jogellenes megkülönböztetésre utalnak. A problémák nagy része
közvetett megkülönböztetésből vagy a szabad mozgáshoz való jog indokolatlan
korlátozásából fakad: egyes szociális és adókedvezmények megadásának a
lakóhelyre vonatkozó kritérium alá rendelése, túlzott nyelvi követelmények,
egyes tagállamokban a közszférában dolgozó alkalmazottak szolgálati idejének és
az ahhoz társuló kedvezményeknek kiszámításánál a más uniós országokban
elfoglalt hasonló állásban eltöltött évek figyelmem kívül hagyása. b) A munkavállalók
szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottságban folytatott viták A munkavállalók szabad mozgásának
akadályairól, az állampolgárság alapján történő megkülönböztetésről és a
meglévő uniós szabályok jobb betartásának szükségességéről tartott üléssorozatot
a munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottság 2010 és 2012
októberében. A tagállamok, valamint az európai és tagállami szociális partnerek
képviselőiből álló tanácsadó bizottság tagjait arra is felkérték, hogy
válaszoljanak egy a Bizottság által küldött kérdőívre. A kérdőív célja annak
felmérése volt, hogy tagállami szinten mit tesznek az uniós munkavállalók
tájékoztatásáért, támogatásáért és védelméért a 492/2011/EU rendelet
alkalmazása keretében. A bizottság
tagjai elismerték, hogy igen fontos a meglévő jogok valódi és hatékony
alkalmazása. Az erre az igényre javasolt megoldások a tájékoztató
tevékenységektől a szabályok szigorúbb betartásán keresztül a mobil uniós
munkavállalók információkhoz és támogatáshoz való jobb hozzáféréséig terjednek.
A munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottság 2012. október
30-i ülésén a szociális partnerek – mind az ESZSZ, mind a Business Europe –
igen kedvezően fogadták az irányelvjavaslat gondolatát. c) Nyilvános
konzultáció A Bizottság 2011. júniusa és augusztusa között
nyilvános konzultációt folytatott. Polgárok, tagállami hatóságok,
szakszervezetek, munkaadói szervezetek és egyesületek (NGO-k, független szakmai
egyesületek stb.) mondták el véleményüket a főbb problémákról, amelyekkel a
munkavállalók szabad mozgáshoz való joguk gyakorlása közben szembesülnek,
valamint a munkavállalók védelmének jelenlegi mértékéről és arról, hogy az
EU-nak fel kell lépnie azért, hogy a munkavállalók teljes mértékben élhessenek
jogaikkal. Összesen 243 válasz érkezett, ebből 169
egyénektől, 74 pedig szervezetektől, köztük tagállami hatóságoktól. A
szervezetek közül a legaktívabbnak a szakszervezetek bizonyultak (a válaszadók
27%-a), utánuk következtek a nem kormányzati szervezetek (17%), a nemzeti
hatóságok (15%) és a munkáltatói szervezetek (12%). A válaszadók többsége egyetértett abban, hogy
az EU munkavállalóit fokozottabb védelemben kell részesíteni az
állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetéssel szemben. Az uniós szintű
jogszabályok elfogadását minősítették a legfontosabbnak a válaszoló
szakszervezetek, nem kormányzati szervezetek, magánvállalkozások, regionális és
helyi hatóságok és a polgárok közül sokan. A tagállami hatóságok véleménye
jobban megoszlott. A munkáltatók egyértelműen jelezték, hogy mennyire fontosnak
tartják a tájékoztatást. A válaszadók többsége fontos intézkedésnek tekintette
a kapcsolati pontok vagy struktúrák létrehozását a tagállamokban. Fontos
eszköznek tartják a gyakorlatok cseréjét is az uniós tagállamok között; míg a
nem kormányzati szervezetek, a szakszervezetek, a magánvállalkozások és a
regionális hatóságok[17] a támogató szervezetek létrehozásának fontosságát hangsúlyozták. 2.2. Hatásvizsgálat A Bizottság a szabályozás javítására irányuló
stratégiájával összhangban a 2012. áprilisára[18] elkészült
külső tanulmány[19] alapján a szakpolitikai alternatívákra vonatkozóan hatásvizsgálatot
végzett. A különféle szakpolitikai alternatívák több
lehetőséget foglalnak magukban, amelyek az uniós beavatkozás különböző fokainak
felelnek meg: a jelenlegi helyzet fenntartása, jogalkotás nélküli változtatás
vagy jogszabály elfogadása. A jogszabály elfogadásával kapcsolatos lehetőségek
a „puha” jogi eszköztől (nem kötelező erejű jogi eszköz, pl. ajánlás) a
maximális beavatkozásig – kötelező erejű jogi eszköz, pl. irányelv –
terjedhetnek. Mindezeket a lehetőségeket elemezték a fő
célkitűzések szempontjából. A hatásvizsgálat megmutatta, hogy egy kötelező
erejű jogalkotási kezdeményezés kézzelfoghatóan befolyásolná a szabad mozgáshoz
való jog gyakorlását. A fenti célkitűzések elérésének leginkább hatékony és
eredményes eszköze a kötelező erejű jogi eszköz, amely magában foglalja a
tagállamok kötelezettségét megfelelő intézkedések elfogadására azért, hogy
hatékony mechanizmusokkal lehessen biztosítani az információk és a tanácsok
terjesztését a polgárok körében. A legmegfelelőbb megoldás egy olyan irányelv
megalkotása, amely egyéb kezdeményezésekkel, például a munkavállalók szabad
mozgása terén működő technikai bizottság[20] által
elfogadandó egyes konkrét témákról szóló közös iránymutatásokkal párosul. Egy
közös iránymutatásokat tartalmazó dokumentum foglalkozna az uniós jog
alkalmazásának konkrét kérdéseivel a munkavállalók szabad mozgása területén. Egy olyan irányelv, amely intézkedéseket vezetne
be azon uniós migráns munkavállalók támogatására, akiknek szabad mozgása
akadályokba ütközik, elősegítené, hogy a nemzeti hatóságok érzékenyebbek
legyenek erre a problémára, és ezzel serkentené az állampolgárság alapján
történő hátrányos megkülönböztetés elleni fellépésüket. A probléma nagyobb
nyilvánosságot kapna, és ennek következtében a polgárok többet tudnának meg
jogaikról; egyúttal az állami és a magánszektor munkáltatóinak és más
érdekelteknek (NGO-k, szociális partnerek) a figyelmét is jobban felkeltenék
ezek a kérdések. Emellett – anélkül, hogy a munkaadókra többletterhet róna –
egy irányelv jelentősen hozzájárulhatna az uniós jog jobb megértéséhez és
végrehajtásához, mivel konkrét követelményeket támasztana a tagállamokkal
szemben az érdekeltek jobb tájékoztatását illetően. Azáltal továbbá, hogy
jogorvoslati lehetőségeket teremt az EUMSZ 45. cikkében foglalt jogok
megszegése esetére, és lehetőséget nyújt harmadik felek számára is, hogy az
uniós migráns munkavállalók nevében fellépjenek, a polgárok könnyebben
gyakorolhatják majd a jogaikat és ebben támogatásra is számíthatnak. A hatásvizsgálat tervezetét 2012. júliusában
jóváhagyta a Hatásvizsgálati Testület (IAB). E javaslattal együtt jelenik meg a
Hatásvizsgálati Testület véleménye, valamint a végleges hatásvizsgálat és annak
összefoglalója. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Háttér-információk – A javaslat
összefoglalása Ennek az irányelvjavaslatnak a célja, hogy – a
megfelelő intézkedésekből és rendelkezésekből álló általános közös keretet
hozva létre – javítsa és elősegítse az EUMSZ 45. cikke és a 492/2011/EU
rendelet alkalmazását az Európai Unió tagállamaiban, megkönnyítendő az uniós
jogszabályok által a szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló munkavállalóknak és
családjtagjaiknak biztosított jogok jobb és egységesebb alkalmazását. Az irányelvjavaslat jogi kötelezettségeket
vezet be, különösen annak érdekében, hogy - az uniós migráns munkavállalóknak megfelelő
jogorvoslati eszközöket biztosítson tagállami szinten. Bármely uniós
munkavállaló, aki úgy véli, hogy állampolgársága alapján hátrányos
megkülönböztetés érte, a megkülönböztető magatartás szankcionálása érdekében megfelelő
közigazgatási és/vagy bírósági eljárásokhoz folyamodhat; - jobban védelmezze a munkavállalókat annak
biztosításával, hogy az olyan egyesületek, szervezetek vagy más jogalanyok,
amelyeknek a munkavállalók szabad mozgásának elősegítéséhez jogos érdeke
fűződik, közigazgatási vagy bírósági eljárást kezdeményezhessenek uniós migráns
munkavállalók nevében vagy támogatására, ha azok jogai sérültek; - struktúrákat, illetve testületeket hozzon
létre tagállami szinten, amelyek a szabad mozgáshoz való jog gyakorlását
segítik elő tájékoztatást, támogatást és segítséget nyújtva azoknak az uniós
migráns munkavállalóknak, akik állampolgárságon alapuló megkülönböztetés
áldozatai; - felhívja a figyelmet a szabad mozgás jogára
a munkáltatóknak, a munkavállalóknak és minden más érdekeltnek könnyen
elérhető, releváns tájékoztatást nyújtva; - előmozdítsa a párbeszédet az érintett nem
kormányzati szervezetekkel és a szociális partnerekkel. 3.2. Jogalap Ez a javaslat – miként a 492/2011/EU rendelet
is – az EUMSZ 46. cikkén alapul, amely lehetővé teszi rendeletek vagy
irányelvek elfogadását a rendes jogalkotási eljárás keretében. 3.3. A szubszidiaritás és az
arányosság elve Az európai uniós jogszabályoknak, és különösen
a 492/2011/EU rendeletnek a munkavállalók szabad mozgására való alkalmazásával
és annak betartásával kapcsolatban feltárt problémák kapcsolódnak azokhoz a
célkitűzésekhez, amelyeket az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdése – amely szerint az
Európai Unió magas versenyképességű, teljes foglalkoztatottságot és társadalmi
haladást célul kitűző szociális piacgazdaságon alapuló belső piacot hozott
létre – valamint az EUMSZ 45. cikke (az uniós munkavállalók szabad mozgása és
az állampolgárságon alapuló minden megkülönböztetés megszüntetése) és 18. cikke
(az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés tilalma) állapít meg. Az alkalmazandó uniós szabályokat megfelelően
és hatékonyan kell alkalmazni. A tagállamok között a 492/2011/EU rendelet
alkalmazásának és gyakorlati érvényesítésének módját illetően fennálló
eltérések hátrányosan befolyásolják a szabad mozgás alapvető jogának megfelelő
érvényesülését. Nyilvánvaló, hogy nagyon nehéz megteremteni a kívánatos
egységes feltételeket az EU-n belül szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló
munkavállalók számára. Ilyen körülmények között a szükséges jogbiztonságot és
átláthatóságot csak uniós szinten lehet elérni. A tagállamok nem tudják kielégítően
megvalósítani a javaslat célkitűzéseit, amelyek ezért uniós szintű fellépést
igényelnek. Az arányosság elvének megfelelően az irányelv
nem lépi túl a célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket. A 492/2011/EU
rendelet jobb alkalmazása és érvényesítése érdekében az irányelv megelőző
intézkedésekre tesz javaslatot; ilyen többek között a megfelelő jogorvoslati
eszközök biztosítása, valamint a tagállami hagyományoknak és gyakorlatnak
megfelelő tájékoztatás és tanácsadás. Tekintettel a javasolt intézkedések jellegére,
a tagállamok szabadon választhatják meg az ország igazságszolgáltatási
rendszerének és eljárásainak leginkább megfelelő végrehajtási intézkedéseket. 3.4. A javaslat részletes
magyarázata 3.4.1. I. FEJEZET- ÁLTALÁNOS
RENDELKEZÉSEK 3.4.1.1. 1. cikk – Tárgy Az EUMSZ 45. cikke az uniós jog olyan
rendelkezése, amely a tagállamok nemzeti jogrendjében közvetlenül alkalmazandó,
és az európai polgárokat közvetlenül feljogosítja arra, hogy munkavállalás
céljából valamely másik tagállamba költözzenek, ott állásajánlatokat
elfogadjanak, munkavállalási engedély nélkül dolgozzanak, e célból ott
tartózkodjanak és akkor is ott maradhassanak, amikor már nem ott dolgoznak. A
cikk arra is feljogosítja őket, hogy egyenlő elbánásban részesüljenek a szóban
forgó tagállam polgáraival a munkavállalás, a jövedelem és egyéb munka- és
foglalkoztatási feltételek tekintetében. E jogok gyakorlása tekintetében a cikk
azt foglalja magában, hogy el kell törölni minden (közvetlen vagy közvetett),
állampolgárságon alapuló megkülönböztetést, és fel kell számolni a szabad
mozgáshoz való jog gyakorlását gátló minden indokolatlan akadályt[21]. A 492/2011/EU rendelet szintén olyan jogi
eszköz, amely jellegénél fogva közvetlenül alkalmazandó; a tagállamoknak tehát
nem kell végrehajtási intézkedéseket hozniuk ahhoz, hogy állampolgáraik a
rendeletben megállapított jogokat érvényesíthessék. Az e rendelet által az egyének számára biztosított
jogokat, amelyek érvényesítését ez a javaslat megkönnyíti, a 492/2011/EU
rendelet Foglalkoztatás, egyenlő bánásmód és a munkavállaló családja című I.
fejezetének 1–10. cikke tartalmazza. Ezek a jogok különösen a munkavállalásra
(1. szakasz, Foglalkoztathatóság, 1–6. cikk), az egyenlő bánásmódra a
foglalkoztatás és a munkafeltételek terén (2. szakasz, Foglalkoztatás és
egyenlő bánásmód, 7–9. cikk), valamint a munkavállaló családtagjaira (3.
szakasz, A munkavállalók családja, 10. cikk) vonatkoznak. Az irányelvjavaslat nem érinti a 492/2011/EU
rendelet II. fejezetét (Munkaerő-közvetítés és álláspályázatok, 11–20. cikk),
III. fejezetét (A tagállamok közötti szoros együttműködés biztosítására a
munkavállalók szabad mozgása és foglalkoztatása területén létrehozott
bizottságok, 20–34. cikk), és IV. fejezetét (Záró rendelkezések, 35–42. cikk). 3.4.1.2. 2. cikk – Hatály A javaslat nem módosítja a 492/2011/EU
rendelet alkalmazási körét. Kizárólag az állampolgárság alapján történő
megkülönböztetés eseteire alkalmazandó, a rendeletben tárgyalt vonatkozásokkal
összefüggésben, és az irányelvjavaslat 3–7. cikkében a védelemre, a
tájékoztatásra és a támogatásra vonatkozó rendelkezéseket vezet be. Megalapozza
az egyenlő bánásmódot és javítja a jogorvoslat lehetőségét az Európai Unión
belül a szabad mozgáshoz való jogukkal élő munkavállalók számára,
foglalkoztathatóságuk és munkavállalásuk indokolatlan akadályozása esetén . Ebben az összefüggésben az irányelvjavaslat a
következőket érinti: - a
munkavállalási jog; -
foglalkoztatási és munkafeltételek, különös tekintettel a bérezésre és az
elbocsátásra - a
szociális és adókedvezményekhez való hozzájutás; - a
szakszervezeti tagság; - a
képzéshez való hozzáférés ; - a
lakáshoz való hozzáférés; - a
munkavállalók gyermekeinek az oktatáshoz való hozzáférése. 3.4.2. II. FEJEZET –
JOGÉRVÉNYESÍTÉS 3.4.2.1. 3. cikk – A jogok védelme –
Jogorvoslat - Határidők Ez a cikk a tagállamokra jogi kötelezettséget
ró abban a tekintetben, hogy az uniós migráns munkavállalóknak tagállami
szinten megfelelő jogorvoslati eszközöket biztosítsanak. A cikk emellett a
jogérvényesítésre és jogvédelemre is vonatkozik, amelyek önmagukban is alapvető
jogok. Az Európai Unió Alapjogi Chartája kimondja, hogy mindenkinek, akinek az
Unió joga által biztosított jogait és szabadságait megsértették vagy nem
tartották tiszteletben, joga van a hatékony jogorvoslathoz. A javaslat a
jogorvoslat mind bírósági, mind peren kívüli eszközeire kiterjed, beleértve az
olyan alternatív vitarendezési mechanizmusokat is, mint a békéltetés és a
közvetítés. Az ombudsmanok vagy az egyenlő esélyekkel foglalkozó testületek és
egyéb hasonló szervezetek is nyújthatnak bírósági eljáráson kívüli alternatív
jogorvoslati eszközöket. Az Európai Unió Alapjogi Chartája 15. cikkével
összhangban e cikk úgy rendelkezik, hogy amennyiben a tagállamok csak
igazgatási eljárásokat írnak elő, gondoskodniuk kell arról, hogy bármely
igazgatási eljárást bíróság előtt meg lehessen támadni. A Bíróság
ítélkezési gyakorlatával összhangban[22] e cikk
(2) bekezdése kimondja, hogy a megelőző bekezdés nem sérti az egyenlő
bánásmóddal kapcsolatos jogorvoslati határidőkre vonatkozó tagállami
szabályokat, feltéve, hogy e határidők nem tekinthetők olyannak, amelyek a
gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teszik a munkavállalók szabad
mozgásának uniós jogszabályok által biztosított érvényesítését. 3.4.2.2. 4. cikk – Egyesületek,
szervezetek és egyéb jogi személyek fellépése Ez a cikk annak
biztosítására kötelezi a tagállamokat, hogy egyesületek, szervezetek vagy jogi
személyek (pl. szakszervezetek, nem kormányzati szervezetek vagy egyéb szervezetek)
közigazgatási vagy bírósági eljárást kezdeményezhessenek uniós migráns
munkavállalók nevében vagy támogatására, ha azoknak akár az irányelv, akár a
492/2011/EU rendelet szerinti jogai sérültek. A tagállamok maguk választhatnák
meg, hogyan ültetik át a gyakorlatba ezt a rendelkezést, az ország
igazságszolgáltatási rendszerének és eljárásainak megfelelően. Az egyesületek,
szervezetek vagy egyéb jogi személyek jelentős szerepet játszhatnak a
munkavállaló vagy családja jogainak védelmében[23]. A
segítség tagállamonként eltérő lehet, azok igazságszolgáltatási rendszere,
eljárásai, hagyományai és gyakorlatai függvényében (pl. a szakszervezetek
felléphetnek a megkülönböztetések áldozatai érdekében, viselhetik a
költségeket, vagy egyéb módon segíthetik őket). Akárcsak a 3.
cikk (2) bekezdése, a 4. cikk (2) bekezdése is kimondja, hogy az (1) bekezdés
nem sérti az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos jogorvoslati határidőkre vonatkozó
tagállami szabályokat. 3.4.3. III. FEJEZET – AZ EGYENLŐ
BÁNÁSMÓD VÉDELME – KAPCSOLATI PONTOK, STRUKTÚRÁK VAGY TESTÜLETEK – PÁRBESZÉD 3.4.3.1. 5. cikk – Kapcsolati pontok,
struktúrák vagy testületek Ez a cikk előírja, hogy tagállami szinten
olyan tájékoztató struktúrákat vagy testületeket kell létrehozni, amelyek
támogatják az uniós migráns munkavállalókat, valamint előmozdítják, elemzik és
figyelemmel kísérik az uniós jog által nekik és családtagjaiknak biztosított
jogokat. Ezeket a tevékenységeket azonban olyan már meglévő testületek is
elvégezhetik, amelyeket a tagállamok azért hoztak létre, hogy az egyéb alapokon
történő megkülönböztetések ellen küzdjenek az uniós jog végrehajtása keretében,
illetve olyan tagállami ügynökségek is, amelyek az emberi jogok védelmében vagy
az egyéni jogok tiszteletben tartásának felügyelete terén játszanak szerepet
tagállami szinten. Ez esetben a tagállamnak elegendő forrásokat kell a meglévő
testület rendelkezésére bocsátani új feladatainak ellátására. A szakemberek
képzése az Európai Szociális Alap keretében támogatható. E struktúrák vagy testületek feladatai az
alábbiakra terjednének ki: a) minden érdekelt fél tájékoztatása és
fokozott támogatás az uniós migráns munkavállalóknak; tanácsadás és
segítségnyújtás a megkülönböztetések feltételezett sértettjeinek, hogy
panaszaiknak érvényt szerezhessenek, a 4. cikkben említett jogi személyek
jogainak sérelme nélkül. Egyes országokban az uniós irányelvek szerint
létrehozott, az egyéb alapokon történő megkülönböztetés ellen küzdő
esélyegyenlőségi testületeknek jogállásuk lehetővé teszi, hogy bíróság elé
vigyenek egy ügyet, másutt az ilyen testületek csak támogathatják a panaszost
vagy észrevételeket tehetnek a bíróság előtt. b) független vizsgálatok lebonyolítása
az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés tárgyában; c) független jelentések közzététele és
ajánlások megfogalmazása az egyenlő bánásmód és az állampolgárságon alapuló
megkülönböztetés elleni küzdelem területén. d) információk közzététele a
munkavállalók szabad mozgásáról szóló európai uniós jogszabályok tagállami
szintű alkalmazására vonatkozó bármely kérdésről. Valamennyi tagállam maga döntené el, hogy
teljesen új struktúra létrehozására van-e szükség, vagy pedig valamennyi
tagállamban a már meglévő testületekre lehet-e ruházni a fent leírt funkciókat
a megkülönböztetés-mentesség érvényesítése érdekében. Jelenleg 19 tagállamban
léteznek az egyenlő jogokkal foglalkozó testületek, amelyek illetékességi
körébe tartozhatna az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés is[24]. Ez a cikk továbbá rendelkezik a meglévő vagy
új struktúrák és testületek és az egyéb uniós szintű tájékoztató, népszerűsítő
és támogató eszközök – például az Európa Önökért, a SOLVIT, az EURES, az
Enterprise Europe Network és az egyablakos ügyintézési pontok – közötti
szinergiáról is. A meglévő struktúrákra építve hasznosítani
lehet a már megszerzett tudásukat és tapasztalatukat. Növekedne az egyszerűség
és a hozzáférhetőség is, hiszen csökkenne a veszély, hogy problémák esetén az
érintettek zavart és bizonytalanságot éreznek amiatt, hogy nem tudják, kihez
kell fordulniuk. 3.4.3.2. 6. cikk – Párbeszéd Ez a cikk előírja a tagállamoknak, hogy
hagyományaiknak és gyakorlataiknak megfelelően tegyenek lépéseket az olyan
szociális partnerekkel és a nem kormányzati szervezetekkel folytatott párbeszéd
előmozdítása érdekében, amelyeknek a nemzeti jogszabályok és gyakorlat szerint
jogos érdeke fűződik az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés elleni
küzdelemben való részvételhez. 3.4.4. IV. FEJEZET – AZ
INFORMÁCIÓKHOZ VALÓ HOZZÁFÉRÉS 3.4.4.1. 7. cikk – Az információk
terjesztése Ez a cikk rendelkezik a munkavállalóknak és
családtagjaiknak az irányelvből és a 492/2011/EU rendelet 1–10. cikkéből
fakadó, egyenlő bánásmódhoz való jogáról szóló információk megfelelő
terjesztéséről. Minél hatékonyabb a nyilvános tájékoztatás és megelőzés
rendszere, annál kevésbé lehet majd szükség egyéni jogorvoslatra. Az irányelvjavaslat
a tagállamokra hagyja a tájékoztatási eszközök kiválasztását, de kimondja, hogy
a meglévő uniós szintű információs eszközökre – Európa Önökért, EURES honlapok
– mutató linkekkel ellátott online vagy digitális információt kötelezővé kell
tenni. Természetesen ezt bármely más, a nyilvánosság
tájékoztatására irányuló tevékenységgel, így a nemzeti szakértők és az
érdekeltek által összegyűjtött helyes gyakorlatokkal, pl. figyelemfelkeltő
kampányokkal vagy egyedi tájékoztatással is ki lehet egészíteni. Az információk
terjesztésében a szociális partnerek, az egyenlő jogokat vizsgáló testületek,
az NGO-k és más egyesületek aktív szerepe is nagyon fontos lehet. 3.4.5. II. FEJEZET – ZÁRÓ
RENDELKEZÉSEK 3.4.5.1. 8. cikk – Minimális
követelmények Az első bekezdés a
szokásos „csökkentést kizáró ”rendelkezés, amely kimondja, hogy a tagállamok
rendelkezhetnek olyan jogszabályokkal, amelyek a javasolt irányelvben garantált
védelemnél többet biztosítanak, illetve alkothatnak is ilyen jogszabályokat. A második bekezdés
egyértelműen kimondja, hogy a tagállamok az 5. cikkben említett testületek
hatáskörét az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés-mentességre is
kiterjeszthetik minden uniós polgár és azok családtagjai tekintetében, akik a
szabad mozgáshoz való jogukat gyakorolják az EUMSZ 21. cikke, valamint az Unió
polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz
és tartózkodáshoz való jogáról szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai
parlamenti és tanácsi irányelv[25] szerint. A harmadik bekezdés
úgy rendelkezik, hogy a tagállamok az irányelv életbe léptetése során nem
csökkenthetik a megkülönböztetés ellen már meglévő védelem mértékét. 3.4.5.2. 9. cikk – Átültetés A tagállamoknak az
irányelv hatályba lépése után 2 éven belül meg kell hozniuk a szükséges
végrehajtási intézkedéseket, valamint bizonyos tájékoztatási követelményeknek
is meg kell felelniük; többek között közölniük kell a Bizottsággal, hogyan
ültették át az irányelvet a tagállami jogba, és minden végrehajtási intézkedésben
hivatkozniuk kell az irányelvre. Ebben az
összefüggésben, a tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról
szóló, 2011. október 20-i együttes politikai nyilatkozatával összhangban helyes
lenne, ha a tagállamok átültető intézkedéseikhez egy vagy több dokumentumot is
mellékelnének, amelyek ismertetik a jelen irányelv egyes elemei és a nemzeti
átültetési eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot. Mivel a javasolt
irányelv egyes rendelkezéseivel kapcsolatban – köztük az 5. cikkben előírt
struktúrák vagy testületek tekintetében – több tagállam az uniós jogszabályok
átültetése keretében már rendelkezik az egyéb alapokon történő megkülönböztetés
elleni küzdelemre vonatkozó jogszabályokkal, illetve olyan ügynökségekkel,
amelyek tagállami szinten felelősek az emberi jogok védelméért vagy az egyén
jogainak védelméért, a magyarázó dokumentumok lehetővé tennék az állampolgárság
alapján történő megkülönböztetés elleni küzdelemre irányuló, most elfogadott
vagy már meglévő különleges intézkedések világosabb elkülönítését. 3.4.5.3. 10. cikk – Jelentéstétel Legkésőbb az átültetésre megszabott határidő
lejárta után két évvel a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek,
a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak ezen irányelv
végrehajtásáról. Szükség esetén megfelelő javaslatokat is tehet további
intézkedésekre. A végrehajtási jelentés és a helyszíni tapasztalatok nyomán a Bizottság
nyomon követi azt is, hogyan terjesztették ki a tagállamok az 5. cikkben
említett struktúrák és testületek tevékenységi körét az állampolgárságtól
független egyenlő, megkülönböztetéstől mentes bánásmódhoz való jogra minden
uniós polgár és családtagjai tekintetében, akik szabad mozgáshoz való jogukat
az uniós jogszabályok szerint gyakorolják. 3.4.5.4. 11. cikk – Hatálybalépés A szokásos záradék,
amelyben az áll, hogy ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában
való kihirdetését követő napon lép hatályba. 3.4.5.5. 12. cikk – Címzettek A szokásos
rendelkezés, amelyben az áll, hogy az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslatnak várhatóan mérsékelt hatása lesz
az Unió költségvetésére. A 2015-ben végzendő értékelő vizsgálat költségei a
számítások szerint nem haladnák meg a 300 000 eurót, amelyet „A munkavállalók
szabad mozgása, valamint a szociális biztonsági rendszerek és a migráns
munkavállalók, többek között a harmadik országokból származó migráns
munkavállalókra vonatkozó intézkedések koordinálása” költségvetési tételből
rendelkezésre álló pénzeszközökből kell finanszírozni. Az emberi erőforrások
költségeire (131 000 EUR/év) a többéves pénzügyi keret 5. fejezete nyújt
fedezetet. A részletes adatokat a javaslathoz mellékelt pénzügyi kimutatás
tartalmazza. 2013/0124 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
IRÁNYELVE a munkavállalók szabad mozgásával
összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő
intézkedésekről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI
UNIÓ TANÁCSA, tekintettel
az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 46. cikkére, tekintettel
az Európai Bizottság javaslatára, a
jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését
követően, tekintettel
az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[26], tekintettel
a Régiók Bizottságának véleményére[27], a
rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A munkavállalók szabad
mozgása az EU polgárainak egyik alapszabadsága és a belső piac egyik
alappillére, amelyet az Európai Unió működéséről szóló szerződés 45. cikke
foglal magában. Érvényesítését uniós jogszabályok dolgozzák ki, amelyek az
uniós polgárok és családtagjaik számára biztosított jogok teljes körű gyakorlásának
szavatolását célozzák. (2) A munkavállalók szabad
mozgása a valódi uniós munkaerőpiac kifejlesztésének is egyik alapeleme, mivel
lehetővé teszi, hogy a munkavállalók a nagy mértékű munkanélküliség sújtotta
területekről a munkaerőben szűkölködő régiókba költözzenek, több embert segít
hozzá a képességeinek jobban megfelelő állás megtalálásához, és elősegíti a
munkaerő-piaci szűk keresztmetszetek megszüntetését. (3) A munkavállalók szabad
mozgása minden polgárnak jogot biztosít arra, hogy szabadon költözhessen egy
másik tagállamba munkavállalás céljából, és ott e célból tartózkodjon. Ez a jog
a foglalkoztatás, a javadalmazás és egyéb munkafeltételek tekintetében
védelmezi a munkavállalókat az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés
ellen, mivel a fogadó tagállam polgáraiéval egyenlő bánásmódot biztosít
számukra. A szabad mozgáshoz való jogot meg kell különböztetni a
szolgáltatásnyújtás szabadságától, amely a vállalkozások azon jogát jelenti,
hogy másik tagállamban nyújtsanak szolgáltatásokat, amihez ideiglenesen egy
másik tagállamba küldhetik („kiküldhetik”) saját munkavállalóikat, hogy ott
elvégezzék a szolgáltatásnyújtáshoz szükséges munkát. (4) A szabad mozgáshoz való
jogukat gyakorló munkavállalók és családtagjaik számára az Európai Unió
működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 45. cikke biztosítja a lényegi jogokat
ennek az alapvető szabadságnak az érvényesítéséhez; e jogokat a munkavállalók
Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5-i 492/2011/EU európai
parlamenti és tanácsi rendelet[28]
állapítja meg. (5) A munkavállalók szabad
mozgásának tényleges érvényesítése azonban még mindig nagy kihívást jelent, és
számos munkavállaló még ma is kevéssé ismeri az ehhez kapcsolódó jogait. A
munkavállalók egy része még ma is elszenvedi az állampolgárság alapján történő
megkülönböztetést, ha egyik tagállamból a másikba költözik. A jogszabályok és
gyakorlati alkalmazásuk között tehát szakadék tátong, ezért ezzel a kérdéssel
foglalkozni kell. (6) „A munkavállalók szabad
mozgásának megerősítése: jogok és jelentősebb fejlemények” című, 2010. júliusi
közleményében[29]
a Bizottság leszögezte, hogy meg fogja vizsgálni, milyen megoldásokat lehet
találni az uniós migráns munkavállalók és családtagjaik számára felmerülő új
igényekre és kihívásokra (különösen a mobilitás új formáinak fényében),
valamint az egységes piac új stratégiájának fényében tanulmányozni fogja,
hogyan lehet ösztönözni és fejleszteni az egyenlő bánásmód elvének hatékony
végrehajtását szolgáló mechanizmusokat a szabad mozgáshoz való jogaikat gyakorló
uniós migráns munkavállalók és családtagjaik tekintetében.. (7) A „2010. évi jelentés az
uniós polgárságról – Az uniós polgárok jogainak érvényesítése előtt álló
akadályok felszámolása” című 2010. október 27-i jelentésében[30] a Bizottság megállapította,
hogy a szabad mozgáshoz való jogra vonatkozó uniós jogszabályok tagállamok
szerint eltérő és helytelen alkalmazása az egyik fő akadálya annak, hogy az
uniós polgárok jogaikat ténylegesen érvényesítsék. Ennek megfelelően a
Bizottság bejelentette: szándéka, hogy „az uniós szabályok – beleértve a
hátrányos megkülönböztetés tilalmát – szigorú érvényesítésével, az uniós
szabályok alkalmazása helyes gyakorlatainak és fokozott ismeretének
előmozdításával és az uniós polgárok szabad mozgáshoz való jogukkal kapcsolatos
tájékoztatásának fokozásával megkönnyítse az uniós polgárok és harmadik
országbeli családtagjaik szabad mozgását” (az uniós polgárságról szóló 2010.
évi jelentés 15. intézkedése). (8) 2012. április 18-i
„foglalkoztatási csomagjában” (Út a munkahelyteremtő fellendülés felé című
közlemény)[31],
a Bizottság bejelentette, hogy „jogalkotási javaslatot terjeszt elő, hogy
biztosítsa a mobilis munkavállalók támogatását (tájékoztatás és tanácsadás) a
Szerződésből és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló
492/2011/EU rendeletből eredő jogok gyakorlásával kapcsolatban”. (9) A munkavállalók jogainak
védelme szempontjából alapvető a jogszabályok megfelelő és hatékony alkalmazása
és érvényesítése, mert a nem megfelelő érvényesítés meggyengíti az e területen
alkalmazandó uniós előírások hatékonyságát. (10) A munkavállalók szabad
mozgáshoz való jogáról szóló uniós jogszabályok által biztosított jogok
hatékonyabb és egyöntetűbb érvényesítése a belső piac megfelelő működéséhez is
elengedhetetlen. (11) Javítani kell a szabad
mozgásra vonatkozó uniós jogszabályok alkalmazását és felügyeletét, hogy a
munkavállalók tájékozottabbak legyenek jogaikat illetően, segíteni és védeni
kell őket e jogaik érvényesítése során, és küzdeni kell az ellen, hogy a
hatóságok, illetve a magán- és közszféra-beli munkáltatók megkerüljék ezeket a
jogszabályokat. (12) Annak érdekében, hogy
biztosítsák a munkavállalók szabad mozgáshoz való jogára vonatkozó alapvető
jogszabályok helyes alkalmazását és felügyeljék azok betartását, a tagállamoknak
is meg kell hozniuk a megfelelő intézkedéseket, melyekkel megvédhetik a
munkavállalókat az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés és a jogaik
gyakorlása előtt álló indokolatlan akadályok ellen. (13) E célból különleges
szabályokat kell megállapítani a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó
alapvető rendelkezések hatékony érvényesítése, valamint a Szerződés 45. cikke
és a 492/2011/EU rendelet jobb és egységesebb alkalmazása érdekében. (14) Ebben az összefüggésben
azoknak a munkavállalóknak, akiket állampolgárságuk alapján megkülönböztetés
ért, vagy akiket szabad mozgáshoz való jogukban indokolatlanul korlátoztak,
megfelelő, hatékony jogi védelmet és jogorvoslati eszközöket kell biztosítani.
Amennyiben a tagállamok csak igazgatási eljárásokat írnak elő, biztosítaniuk
kell, hogy az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkével összhangban bármely
igazgatási eljárást meg lehessen támadni a bíróság előtt. (15) A hatékonyabb védelem
biztosításához az egyesületeket és más jogi személyeket is fel kell jogosítani
arra, hogy a tagállamok által meghatározott módon – a bíróság előtti
képviseletre és védelemre vonatkozó nemzeti eljárási szabályok sérelme nélkül –
az áldozat nevében vagy érdekében részt vehessenek az eljárásokban.. (16) Az Európai Bíróság ítélkezési
gyakorlatával összhangban[32]
a 3. cikk (2) bekezdésében és a 4. cikk (2) bekezdésében előírt határidők nem
tekinthetők olyannak, amelyek a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül
nehézzé teszik a munkavállalók szabad mozgásának uniós jogszabályok által
biztosított érvényesítését. (17) Az állampolgárságon alapuló
megkülönböztetéssel szembeni védelem önmagában azáltal is erősödne, ha az egyes
tagállamokban olyan szerv vagy szervek léteznének, amelyeknek feladata kiterjed
az egyenlő bánásmód előmozdítására, az egyes polgárok esetében felmerülő
problémák elemzésére, a lehetséges megoldások tanulmányozására és a szabad
mozgáshoz való jogukat gyakorló uniós munkavállalóknak nyújtott konkrét
segítségre. (18) A tagállamok maguk dönthetik
el, hogy az irányelv 5. cikkében említett feladatokat már létező testületre
bízzák-e, amelynek tevékenysége a megkülönböztetés okainak szélesebb körére
terjed ki. Abban az esetben, ha a 5. cikk szerinti feladatokat egy már meglévő
testület vagy struktúra megbízatásának kiterjesztésével látják el, a
tagállamnak elegendő forrásokat kell biztosítania a meglévő testület számára új
feladatainak ellátására is, hogy a testületek már meglévő feladatai az újaknak
ne lássák kárát. (19) A tagállamoknak gondoskodniuk
kell továbbá az e testületek és a meglévő uniós szintű tájékoztató és támogató
eszközök közötti szinergiák előmozdításáról, és ehhez biztosítaniuk kell, hogy
a meglévő vagy újonnan létrehozott testületek ismerjék és használják a létező
tájékoztató és segítő szolgáltatásokat – Európa Önökért, a SOLVIT, az EURES, az
Enterprise Europe Network és az egyablakos ügyintézési pontok – és
együttműködjenek velük. (20) A tagállamoknak elő kell
mozdítaniuk a nem kormányzati szervezetekkel és a szociális partnerek között
folytatott párbeszédet az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés különféle
formái elleni küzdelem érdekében. (21) A tagállamoknak a
foglalkoztatásra vonatkozó szabályokkal és feltételekkel kapcsolatos
információkat szélesebb körben elérhetővé kell tenniük a más tagállamokbeli
munkavállalók, az érintett munkáltatók és az egyéb érdekeltek számára. (22) A tagállamoknak meg kell
határozniuk, hogyan juthatnak a munkáltatók, a munkavállalók és más személyek
könnyen elérhető információkhoz az irányelvről és a 492/2011/EU rendelet
idevágó rendelkezéseiről. Ezt az információt az Európa Önökért és az EURES
honlapján is könnyen elérhetővé kell tenni. (23) Ez az irányelv minimális
követelményeket állapít meg, megadva ezzel a tagállamoknak azt a lehetőséget,
hogy kedvezőbb rendelkezéseket vezessenek be vagy tartsanak fenn. A
tagállamoknak arra is lehetőségük nyílik, hogy az uniós migráns munkavállalók
állampolgárság alapján történő megkülönböztetés elleni védelméhez kapcsolódó
feladatokkal megbízott testületek hatáskörét kiterjesszék az állampolgárság
alapján történő megkülönböztetés tilalmára a szabad mozgáshoz való jogát
érvényesítő bármely uniós polgár és családtagjai tekintetében, ahogyan ezt az
EUMSZ 21. cikke és az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok
területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló, 2004.
április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[33] előírja. Ezen irányelv
végrehajtása a tagállamok egyikében sem indokolhatja, hogy a már meglévő
helyzethez képest visszalépésre kerüljön sor. (24) Az irányelv rendelkezéseinek
tényleges végrehajtása azt is magában foglalja, hogy amikor a tagállamok
elfogadják az irányelvben foglalt kötelezettségeknek való megfeleléshez
szükséges rendelkezéseket, azokban hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy
azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzniük. (25) A tagállamoknak és a
Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. október 20-i együttes
politikai nyilatkozatával összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető
intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben mellékelnek egy vagy több
olyan dokumentumot, amely megmagyarázza az irányelv elemei és az azt átültető
nemzeti jogi eszköz megfelelő részei közötti kapcsolatot. Ezen irányelv tekintetében
a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy ilyen dokumentumok átadása indokolt. (26) Az irányelv átültetésének
kezdetétől számított megfelelő időn belül a Bizottság jelentést készít annak
végrehajtásáról, amelyben mérlegeli, hogy szükséges-e újabb javaslatokat benyújtania
a szabad mozgáshoz való jogot biztosító uniós jogszabályok megfelelőbb
alkalmazásáról. (27) Az irányelv tiszteletben
tartja az alapvető jogokat és az Európai Unió Alapjogi Chartája által
megállapított alapelveket, különösen a foglalkozás megválasztásának szabadságát
és a munkavállaláshoz való jogot (15. cikk), a
megkülönböztetés-mentességhez való jogot (21. cikk, és különösen annak az
állampolgárság alapján történő megkülönböztetés tilalmáról szóló (2)
bekezdése), a kollektív tárgyaláshoz és fellépéshez való jogot (28. cikk),
a tisztességes és igazságos munkafeltételekhez való jogot (31. cikk), a
szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogot (45. cikk), valamint a hatékony
jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot (47. cikk). Az irányelvet
e jogoknak és alapelveknek megfelelően kell alkalmazni. (28) Mivel az irányelv
célkitűzését, nevezetesen a Szerződés és a 492/2011/EU rendelet jobb és
egységesebb végrehajtásához, alkalmazásához és gyakorlati érvényesítéséhez
szükséges megfelelő rendelkezések, intézkedések és mechanizmusok közös
általános keretének megteremtését a tagállamok nem tudják kielégítően
megvalósítani, és ezért a fellépés léptéke és hatásai miatt azok uniós szinten
jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló
szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az
említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ezen irányelv nem lépi
túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTÁK EZT AZ IRÁNYELVET: I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk
Tárgy Az irányelv rendelkezéseket állapít meg a
munkavállalókat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 45. cikke
és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5-i
492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerint megillető jogok
egységes alkalmazása és gyakorlati érvényesítése érdekében. 2. cikk
Hatály Az irányelv a munkavállalók szabad mozgásának
következő szempontjaira alkalmazandó: a) a munkavállalás lehetősége; b) a foglalkoztatási és
munkafeltételek, különös tekintettel a bérezésre és az elbocsátásra; c) a szociális és az adókedvezményekhez
való hozzáférés; d) a szakszervezeti tagság e) a képzéshez való hozzáférés; f) a lakhatás; g) a munkavállalók gyermekeinek az oktatáshoz
való hozzáférése. II. FEJEZET
JOGÉRVÉNYESÍTÉS 3. cikk
A jogok védelme – Jogorvoslat - Határidők (1) A tagállamok biztosítják, hogy minden
munkavállaló és családtagjaik, akik úgy ítélik meg, hogy a szabad mozgáshoz
való jogukat indokolatlanul korlátozták vagy korlátozzák, vagy hogy az egyenlő
bánásmód elvének be nem tartása miatt őket sérelem érte, a Szerződés 45.
cikkéből és a 492/2011/EU rendelet 1–10. cikkéből eredő kötelezettségek
érvényesítése érdekében az ebből az irányelvből eredő igényeiket bírósági
és/vagy közigazgatási úton – az általuk szükségesnek vélt esetben akár
egyeztető eljárás útján is – érvényesíthessék, annak a viszonynak a megszűnte
után is, amelyben a megkülönböztetés állítólagosan történt, . (2) Az (1)
bekezdés az említett jogok érvényesítésére vonatkozó határidőkről szóló
tagállami rendelkezések sérelme nélkül alkalmazandó. E határidők nem tehetik a
gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé a munkavállalók szabad
mozgásának uniós jogszabályok által biztosított érvényesítését. 4. cikk
Egyesületek, szervezetek és egyéb jogi személyek fellépése (1) A tagállamok biztosítják, hogy
egyesületek, szervezetek vagy egyéb jogi személyek, amelyeknek a nemzeti
jogszabályokban lefektetett kritériumoknak megfelelően jogos érdeke fűződik
ahhoz, hogy az irányelv rendelkezéseinek betartásának biztosítsák, a
munkavállalók és családtagjaik jóváhagyásával, az ő nevükben vagy érdekükben a
Szerződés 45. cikkéből és a 492/2011/EU rendelet 1–10. cikkéből eredő jogok
érvényesítése érdekében folytatott bármely bírósági vagy közigazgatási
eljárásban részt vehessenek. (2) Az (1)
bekezdés az említett jogok érvényesítésére vonatkozó határidőkről szóló
tagállami rendelkezések sérelme nélkül alkalmazandó. E
határidők nem tehetik a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé a
munkavállalók szabad mozgásának uniós jogszabályok által biztosított
érvényesítését. III. FEJEZET AZ EGYENLŐ BÁNÁSMÓD ELŐMOZDÍTÁSA – KAPCSOLATI PONTOK, STRUKTÚRÁK,
TESTÜLETEK – PÁRBESZÉD 5. cikk
Struktúrák - testületek (1) A tagállamok bármely munkavállalóval és
azok családtagjaival szembeni egyenlő bánásmód előmozdításával, elemzésével,
figyelemmel kísérésével és támogatásával megbízott struktúrát, testületet vagy
testületeket neveznek ki, és azok működése érdekében megteszik a szükséges
intézkedéseket. Ezek a testületek tagállami szintű, hasonló célú, de a
megkülönböztetés alapjául szolgáló okok szélesebb körét felügyelő ügynökségek
részei is lehetnek. Ilyen esetben a tagállamnak a meglévő testület számára új
feladatainak ellátásához is elegendő forrásokat kell biztosítania, hogy a
testületek már meglévő feladatainak ellátását az újak ne veszélyeztessék. (2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy
ezeknek a testületeknek a hatásköre magában foglalja
a következőket: a) a munkavállalók vagy azok
családtagjai és az egyesületek és szervezetek vagy egyéb jogi személyek a 4.
cikkben hivatkozott jogainak sérelme nélkül független jogi és/vagy egyéb
segítség nyújtása a munkavállalóknak vagy azok családtagjainak a
megkülönböztetés miatti panaszaik érvényesítése során; b) független vizsgálatok lebonyolítása
az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés tárgyában; c) független jelentések közzététele és
ajánlások megfogalmazása az ilyen megkülönböztetéshez kapcsolódó problémákról; d) információk közzététele a
munkavállalók szabad mozgásáról szóló európai uniós jogszabályok tagállami
szintű alkalmazására vonatkozó bármely kérdésről. (3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a
meglévő vagy újonnan létrehozott testületek ismerjék és használják a létező
tájékoztató és segítő szolgáltatásokat – mint az Európa Önökért, a SOLVIT, az
EURES, az Enterprise Europe Network és az egyablakos ügyintézési pontok – és
együttműködjenek velük. 6. cikk
Párbeszéd A tagállamok
ösztönzik a párbeszédet a megfelelő nem kormányzati szervezetekkel és a
szociális partnerekkel, amelyeknek a nemzeti jogrendszerrel és gyakorlattal
összhangban jogos érdekében áll hozzájárulni az állampolgárság alapján történő
megkülönböztetés elleni küzdelemhez az egyenlő bánásmód elvének előmozdítása
céljából. IV. FEJEZET
AZ INFORMÁCIÓKHOZ VALÓ HOZZÁFÉRÉS 7. cikk
Az információk terjesztése (1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a
tagállam egész területén, minden megfelelő eszköz segítségével tájékoztassák az
érintett személyeket az ezen irányelv és a 492/2011/EU rendelet már hatályos
1–10. cikke alapján hozott rendelkezésekről. (2) A tagállamok az uniós jogszabályok által a
munkavállalók szabad mozgására vonatkozóan biztosított jogokról világos,
könnyen hozzáférhető, átfogó és napra kész információkat szolgáltatnak. . Ezt
az információt az Európa Önökért és az EURES honlapján is könnyen elérhetővé
kell tenni. V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 8. cikk
Minimális követelmények (1) A tagállamok bevezethetnek vagy
fenntarthatnak olyan rendelkezéseket, amelyek az egyenlő bánásmód elvének
védelme szempontjából kedvezőbbek, mint azok, amelyeket ez az irányelv állapít
meg. (2) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 5.
cikkben említett, minden munkavállalóval és azok családtagjaival szembeni
egyenlő bánásmód előmozdításával, elemzésével, figyelemmel kísérésével és
támogatásával megbízott struktúrák vagy testületek hatáskörét kiterjesztik az
állampolgárság alapján történő megkülönböztetés tilalmára is, az EUMSZ 21.
cikke és az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő
szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló, 2004. április 29-i
2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerint a szabad mozgáshoz
való jogát gyakorló minden uniós polgár és azok családtagjai tekintetében. (3) Ezen irányelv végrehajtása nem jelentheti
a munkavállalóknak nyújtott védelem mértékének csökkentését az irányelv
által szabályozott területeken, a tagállamok azon jogának sérelme nélkül,
hogy a bekövetkezett változásokhoz igazodjanak olyan törvényi, rendeleti
és közigazgatási rendelkezések bevezetésével, amelyek különböznek az irányelv
bevezetésekor hatályban lévőktől, feltéve, hogy ezen irányelv rendelkezéseit
betartják. 9. cikk
Átültetés a nemzeti jogba (1) A tagállamok legkésőbb [az irányelv
hatálybalépésétől számított két éven belül - a pontos dátumot a Kiadóhivatal
illeszti be] hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási
rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek
megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a
Bizottságnak. (2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a
rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz
hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás
módját a tagállamok határozzák meg. (3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti
joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által
szabályozott területen fogadnak el. 10. cikk
Jelentés Legkésőbb az átültetésre megszabott határidő
lejárta után két évvel a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek,
a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak ezen irányelv
végrehajtásáról, és javaslatot tesz az esetleg szükséges módosításokra. 11. cikk
Hatálybalépés Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos
Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba. 12. cikk
Címzettek Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, -án/-én. az Európai Parlament részéről a
Tanács részéről az elnök az
elnök PÉNZÜGYI KIMUTATÁS 1. A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS
FŐBB ADATAI 1.1. A javaslat/kezdeményezés címe: 1.2. Érintett
szakpolitikai terület(ek) a tevékenységalapú irányítás /tevékenységalapú
költségvetés-tervezés keretében 1.3. A
javaslat/kezdeményezés típusa 1.4. Célkitűzés(ek)
1.5. A
javaslat/kezdeményezés indoklása 1.6. Az
intézkedés és a pénzügyi hatás időtartama 1.7. Tervezett
igazgatási módszer(ek) 2. IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK 2.1. A
nyomon követésre és a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések 2.2. Irányítási
és kontrollrendszer 2.3. A
csalások és a szabálytalanságok megelőzésére vonatkozó intézkedések 3. A javaslat/kezdeményezés
becsült pénzügyi hatásai 3.1. A
kiadások a többéves pénzügyi keret mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés
mely kiadási tételét/tételeit érintik? 3.2. A
kiadásokra gyakorolt becsült hatás 3.2.1. A
kiadásokra gyakorolt becsült hatás összegzése 3.2.2. Az
operatív előirányzatokra gyakorolt becsült hatás 3.2.3. Az
igazgatási előirányzatokra gyakorolt becsült hatás 3.2.4. A
jelenlegi többéves pénzügyi kerettel való összeegyeztethetőség 3.2.5. Harmadik
felek részvétele a finanszírozásban 3.3. A
bevételre gyakorolt becsült pénzügyi hatás PÉNZÜGYI
KIMUTATÁS 1. A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS FŐBB ADATAI 1.1. A javaslat/kezdeményezés
címe: 1.2. Javaslat – az Európai
Parlament és a Tanács irányelve a munkavállalók szabad mozgásával
összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő
intézkedésekről
Érintett szakpolitikai terület(ek) a tevékenységalapú irányítás
/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretében[34] Foglalkoztatás,
társadalmi párbeszéd 1.3. A javaslat/kezdeményezés
típusa ¨ A
javaslat/kezdeményezés új intézkedésre irányul ¨ A javaslat/kezdeményezés kísérleti
projektet/előkészítő fellépést követő új fellépésre irányul[35] x A javaslat/kezdeményezés jelenlegi
intézkedés meghosszabbítására irányul ¨ A
javaslat/kezdeményezés új intézkedésnek megfelelően módosított intézkedésre
irányul 1.4. Célkitűzések 1.4.1. A javaslat/kezdeményezés által
érintett többéves bizottsági stratégiai célkitűzések Hozzájárulás az Európa 2020 stratégia
célkitűzéseinek teljesítéséhez: - Nagyobb arányú munkaerő-piaci részvétel
elősegítése - Biztonságos, rugalmas és mobilis európai
munkaerőpiac kialakítása - A társadalmi és gazdasági kohézió elősegítése 1.4.2. Konkrét célkitűzés(ek) és a
tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe
tartozó érintett tevékenység(ek) 2. számú
konkrét célkitűzés (EMPL): A
munkavállalók földrajzi és szakmai mobilitásának elősegítése Európában a szabad
mozgást gátló akadályok felszámolása és az európai szintű valóságos
munkaerő-piac megteremtéséhez való hozzájárulás érdekében. 1.4.3. Várható eredmény(ek) és
hatás(ok) Tüntesse fel,
milyen hatásokat gyakorolhat a javaslat/kezdeményezés a kedvezményezettekre/a
célcsoportokra. A javaslat
célja a szabad mozgáshoz való jog jobb alkalmazása és gyakorlati érvényesítése,
az állampolgárság alapján való megkülönböztetés elleni küzdelem, és az uniós
migráns munkavállalókat továbbra is gátló akadályok csökkentése. 1.4.4. Eredmény- és hatásmutatók Tüntesse fel a
javaslat/kezdeményezés megvalósításának nyomon követését lehetővé tevő
mutatókat. A nyomon
követés céljára több, mind mennyiségi (pl. a panaszok száma vagy tájékozottság mértéke),
mind minőségi (az irányelv és a szabad mozgáshoz való jogra vonatkozó
jogszabályok alkalmazásáról szóló jelentések) mutatót fognak alkalmazni. Az
irányelvjavaslatnak megfelelően felállított támogató testületeknek nyomon
követési feladata is lesz, és több minőségi adatot tudnak majd szolgáltatni az
állampolgárság alapján történő megkülönböztetésről. Emellett a
Bizottság az irányelv hatását a következők segítségével is értékelni kívánja: - rendszeres
bizottsági értékelés a munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó
bizottság bevonásával; - jelentés
bemutatása az átültetés határideje után 2 évvel; - a támogató
testületek és egyesületek tevékenységének értékelése; - annak
értékelése, hogy az irányelv hozott-e pozitív változásokat -az egyenlőséget
támogató testületek, egyesületek és szervezetek munkáját nehezítő tényezők
feltárása. 1.5. A javaslat/kezdeményezés
indoklása 1.5.1. Rövid vagy hosszú távon
kielégítendő szükséglet(ek) A javaslat
célja a munkavállalók szabad mozgását biztosító uniós jogszabályok jobb
alkalmazása és erőteljesebb gyakorlati érvényesítése (EUMSZ 45. cikk és a
492/2011/EU rendelet 1–10. cikke a munkavállalásról, valamint a foglalkoztatási
és munkafeltételekről). Az információt és a tanácsadást szolgáló eszközök és
mechanizmusok révén a javaslat ugyanakkor garantálja e jogok hatékonyabb
gyakorlását az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés visszaszorítása,
valamint a belső piac megvalósításának egyik fő alkotóeleme, a munkavállalók
szabad mozgása előtt álló indokolatlan akadályok felszámolása érdekében. 1.5.2. Az uniós részvételből adódó
többletérték Az azonosított
problémák az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (3) bekezdésében,
valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 45. cikkében meghatározott
célkitűzésekhez kapcsolódnak. Sem a meglévő jogi keret, sem annak gyakorlati
alkalmazása és végrehajtása, sem azok a korábbi kísérletek nem bizonyultak
célravezetőnek a fennálló problémák megoldásában, amelyek nem kötelező erejű
intézkedések révén igyekeztek ezekre megoldást kínálni. A Szerződésben szereplő
célkitűzések megfelelőbb megvalósításához tehát a fennálló problémák uniós
szintű kezelésére van szükség. 1.5.3. Hasonló korábbi tapasztalatok
tanulságai Nem érték el
céljukat azok a próbálkozások, amelyek nem jogalkotási eszközök révén
igyekeztek orvosolni a munkavállalók szabad mozgásáról szóló uniós
jogszabályok, és különösen a 492/2011/EU rendelet végrehajtása és gyakorlati
érvényesítése terén jelentkező problémákat . A kérdéseket 2002-ben és 2010-ben a
Bizottság jogszabály-értelmező közleményekben tárgyalta. A közlemények a
Bíróság ítélkezési gyakorlata fényében további felvilágosítást nyújtottak a
tagállamok számára. A szabad mozgásra vonatkozó uniós jogszabályok
alkalmazásának figyelemmel kísérése azonban azt bizonyította, hogy több
hiányosság továbbra is fennáll; 2010 októbere óta ezért a Bizottság több
utólagos értékelést kezdeményezett azokról a problémákról, amelyekkel a szabad
mozgáshoz való jogukat gyakorló uniós munkavállalók kerülnek szembe: a munkavállalók
szabad mozgásával foglalkozó szakértői hálózat két független jelentését,
amelyeket a munkavállalók szabad mozgása terén működő tanácsadó bizottság
megvitatott, és arra a következtetésre jutott, hogy az állampolgárságtól
független egyenlő bánásmódhoz való jog a tagállamokban ritkán részesül olyan
mértékű védelemben és garanciákban, mint a más alapokon (faj, nem...)
megvalósuló egyenlő bánásmódhoz való jog. A más tagállamokból érkező
munkavállalókat a legtöbb uniós tagállamban még mindig inkább a harmadik
országokból érkezőkhöz, mintsem a tagállam saját munkavállalóihoz hasonlóan
ítélik meg. Ha állampolgárságon alapuló megkülönböztetés esetén olykor
részesülnek is ilyen garanciákból és védelemből, az a tagállami jogszabály
kiterjesztő értelmezéséből adódik, amely az állampolgárságot az etnikai
eredettel azonosnak tekinti. Ezért az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés
ellen fokozottabb védelemre van szükség. A
hatásvizsgálat előkészítése érdekében egy külső tanácsadó 2012-ben előzetes
értékelő tanulmányt készített. 1.5.4. Összhang és lehetséges
szinergia egyéb eszközökkel Alapvető
jogok: A javaslat összhangban van az EU alapjogi stratégiájával (COM(2010) 573
végleges). Európa 2020
stratégia: a kezdeményezés hozzá fog járulni a munkahelyteremtéshez az
intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést szolgáló stratégia (Európa
2020) keretében. Egységes piaci
intézkedéscsomag: A javasolt irányelv többek között megkönnyíti majd a munkaerő
szabad áramlását és hozzájárul a belső piac jobb működéséhez. Segíteni fog
abban, hogy jobban össze lehessen hangolni a munkaerő-kínálatot a -kereslettel,
több embernek téve lehetővé, hogy a munkájuk megfeleljen képzettségüknek, és
hozzájárul majd az európai munkaerő-piac szűk keresztmetszeteinek
felszámolásához is. 1.6. Az intézkedés és a pénzügyi
hatás időtartama x A javaslat/kezdeményezés határozott
időtartamra vonatkozik ¨ A javaslat/kezdeményezés időtartama: ÉÉÉÉ [HH/NN]-tól/-től ÉÉÉÉ
[HH/NN]-ig x Pénzügyi hatás: 2013-tól 2020-ig Az irányelv végrehajtása határozatlan időre
szól, de az átültetés határidejének lejárta után két évvel újra értékelni
fogják. ¨ A javaslat/kezdeményezés határozatlan
időtartamra vonatkozik –
A beindítási időszak 2013-tól 2014-ig tart, –
azt követően: rendes ütem. 1.7. Tervezett igazgatási módszer(ek)[36] x Centralizált irányítás közvetlenül a Bizottság által ¨ Centralizált irányítás közvetetten a következőknek történő hatáskör-átruházással: ¨ végrehajtó ügynökségek ¨ a Közösségek által létrehozott szervek[37] ¨ tagállami közigazgatási/közfeladatot ellátó szervek ¨ az Európai Unióról szóló szerződés V. címe értelmében külön
intézkedések végrehajtásával megbízott, a költségvetési rendelet 49. cikke
szerinti vonatkozó jogalapot megteremtő jogi aktusban meghatározott személyek. ¨ Megosztott irányítás
a tagállamokkal ¨ Decentralizált irányítás harmadik országokkal ¨ Közös irányítás
nemzetközi szervezetekkel (nevezze meg) Egynél több
igazgatási módszer feltüntetése esetén kérjük, adjon részletes felvilágosítást
a „Megjegyzések” rovatban. Megjegyzések 2. IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK 2.1. A nyomon követésre és a
jelentéstételre vonatkozó rendelkezések Ismertesse a
rendelkezések gyakoriságát és feltételeit. Az átültetésre
megszabott határidő lejárta után két évvel folyamatos értékelést hajtanak
végre. Az értékelés elsősorban azt méri fel, hogy mennyire hatékony az irányelv
az alkalmazás kezdeti szakaszában. Kiemelt hangsúlyt kap a munkavállalók szabad
mozgására vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtásának és hatékonyságának
javulása az ezen irányelvvel elrendelt, a tájékoztatásra és tanácsadásra
vonatkozó végrehajtási intézkedések elfogadása után. Az értékelést a Bizottság
külső szakértők közreműködésével végzi. A Bizottság szolgálatai meghatározzák
az elvégzendő feladatokat. Az érdekelt felek a munkavállalók szabad mozgása
terén működő tanácsadó bizottságon keresztül tájékozódhatnak és nyilváníthatnak
véleményt az értékelési jelentéstervezetről, továbbá rendszeres tájékoztatást
kapnak az értékelésről és annak eredményeiről. Az eredményeket közzé fogják tenni. 2.2. Irányítási és ellenőrzési
rendszer 2.2.1. Felismert kockázat(ok) A csekély
pénzügyi hatás miatt korlátozott mértékű kockázat. 2.2.2. Tervezett ellenőrzési mód(ok) A szokásos
kockázatcsökkentő intézkedéseket kell alkalmazni. 2.3. A csalások és a
szabálytalanságok megelőzésre vonatkozó intézkedések Tüntesse fel a
meglévő vagy tervezett megelőző és védintézkedéseket. A szokásos
kockázatcsökkentő intézkedéseket kell alkalmazni. 3. A javaslat/kezdeményezés becsült
pénzügyi hatásai 3.1. A kiadások a többéves
pénzügyi keret mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés mely kiadási
tételét/tételeit érintik? Jelenlegi költségvetési kiadási tételek A többéves
pénzügyi keret fejezetei, azon belül pedig a költségvetési tételek
sorrendjében. A többéves pénzügyi keret fejezete || Költségvetési tétel || Kiadás típusa || Hozzájárulás Szám [Megnevezés…………………………………] || diff./nem diff. ([38]) || EFTA-országoktól[39] || tagjelölt országokból[40] || harmadik országoktól || a költségvetési rendelet 18. cikke (1) bekezdésének aa) pontja értelmében 1 || – A munkavállalók szabad mozgása, a szociális biztonsági rendszerek koordinációja || Diff || IGEN || Nem || Nem || NEM || || || || || || Létrehozandó új költségvetési tételek A többéves
pénzügyi keret fejezetei, azon belül pedig a költségvetési tételek sorrendjében. A többéves pénzügyi keret fejezete || Költségvetési tétel || Kiadás típusa || Hozzájárulás Szám [Megnevezés……………………………….] || diff./nem diff. || EFTA-országoktól || tagjelölt országoktól || harmadik országoktól || a költségvetési rendelet 18. cikke (1) bekezdésének aa) pontja értelmében || [XX.YY.YY.YY] || || IGEN/NEM || IGEN/NEM || IGEN/NEM || IGEN/NEM 3.2. A kiadásokra gyakorolt
becsült hatás 3.2.1. A kiadásokra gyakorolt becsült
hatás összegzése millió
EUR (három tizedesjegyig) A többéves pénzügyi keret fejezete: || 1 || Fenntartható növekedés (2014-től intelligens és inkluzív növekedés) Főigazgatóság: EMPL[41] || || || 2013-as év[42] || 2014-es év || 2015-ös év || 2016-os év || 2017-es év || 2018-as év || 2019-es év || 2020-as év || ÖSSZESEN Operatív előirányzatok || || || || || || || || || 04.030500 || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (1) || 0 || 0 || 0,300 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Kifizetési előirányzatok || (2) || 0 || 0 || 0,150 || 0,150 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Egyedi programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok[43] || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || A Foglalkoztatási Főigazgatósághoz tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || =1+1a +3 || 0 || 0 || 0,300 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Kifizetési előirányzatok || =2+2a+3 || 0 || 0 || 0,150 || 0,150 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Operatív előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || (4) || 0 || 0 || 0,300 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Kifizetési előirányzatok || (5) || 0 || 0 || 0,150 || 0,150 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Egyedi programok keretéből finanszírozott igazgatási előirányzatok ÖSSZESEN || (6) || || || || || || || || || A többéves pénzügyi keret 1. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || =4+ 6 || 0 || 0 || 0,300 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 Kifizetési előirányzatok || =5+ 6 || 0 || 0 || 0,150 || 0,150 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,300 A többéves pénzügyi keret fejezete: || 5 || „Igazgatási kiadások” millió
EUR (három tizedesjegyig) || || || 2013-as év || 2014-es év || 2015-ös év || 2016-os év || 2017-es év || 2018-as év || 2019-es év || 2020-as év || ÖSSZESEN Főigazgatóság: EMPL || Humánerőforrás || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 Egyéb igazgatási kiadások || || || || || || || || || FOGLALKOZTATÁSI Főigazgatóság ÖSSZESEN || Előirányzatok || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Összes kötelezettségvállalási előirányzat = Összes kifizetési előirányzat || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 millió
EUR (három tizedesjegyig) || || || 2013-as év || 2014-as év || 2015-as év || 2016-as év || 2017-as év || 2018-as év || 2019-as év || 2020-as év || ÖSSZESEN A többéves pénzügyi keret 1–5. FEJEZETÉHEZ tartozó előirányzatok ÖSSZESEN || Kötelezettségvállalási előirányzatok || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 Kifizetési előirányzatok || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 3.2.2. Az operatív előirányzatokra
gyakorolt becsült hatás ¨ A
javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után operatív előirányzatok
felhasználását. x A
javaslat/kezdeményezés az alábbi operatív előirányzatok felhasználását vonja
maga után: Kötelezettségvállalási
előirányzatok, millió EUR (három tizedesjegyig) Tüntesse fel a célkitűzéseket és a teljesítéseket ò || || || 2013-as év || 2014-es év || 2015-ös év || 2016-os év || 2017-es év || 2018-as év || 2019-es év || 2020-as év || ÖSSZESEN TELJESÍTÉSEK Teljesítések típusa[44] || Teljesítés átlagos költsége || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Teljesítések száma || Költség || Szám || Költség || Szám || Költség 2.sz. KONKRÉT CÉLKITŰZÉS[45]: a földrajzi és szakmai mobilitás elősegítése || || || || || || || || || || || || || || || || || || A Bizottság értékelése szakértők támogatásával || A pozitív hatás és a feltárt problémák értékelése || 0, 300 || || || || || || || || || || || 1 || 0,300 || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || 1 sz. konkrét célkitűzés részösszege || || || || || || || || || || || 1 || 0,300 || || || || || || ÖSSZES KÖLTSÉG || || || || || || || || || || || 1 || 0,300 || || || || || || 3.2.3. Az igazgatási előirányzatokra
gyakorolt becsült hatás 3.2.3.1. Összegzés ¨ A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után igazgatási
előirányzatok felhasználását. x A javaslat/kezdeményezés az alábbi igazgatási előirányzatok
felhasználását vonja maga után: millió EUR (három tizedesjegyig) || 2013-as év [46] || 2014-es év || 2015-ös év || 2016-os év || 2017-es év || 2018-as év || 2019-es év || 2020-as év || ÖSSZESEN A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETE || || || || || || || || || Humánerőforrás || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 Egyéb igazgatási kiadások || || || || || || || || || A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETE - részüsszeg || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉBE nem tartozó előirányzatok[47] részösszege || || || || || || || || || Humánerőforrás || || || || || || || || || Egyéb igazgatási kiadások || || || || || || || || || A többéves pénzügyi keret 5. FEJEZETÉBE nem tartozó - részösszeg || || || || || || || || || ÖSSZESEN || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 1,048 3.2.3.2. Becsült
humánerőforrás-szükségletek ¨ A javaslat/kezdeményezés nem igényel humánerőforrást. x A javaslat/kezdeményezés az alábbi humánerőforrás-igénnyel jár: A
becsléseket egész számmal (vagy legfeljebb egy tizedesjeggyel) kell kifejezni || 2013-as év || 2014-es év || 2015-ös év || 2016-os év || 2017-es év || 2018-as év || 2019-es év || 2020-as év A létszámtervben szereplő álláshelyek (tisztviselői és ideiglenes alkalmazotti álláshelyek) XX 01 01 01 (a központban és a bizottsági képviseleteken) (1 AD) || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 XX 01 01 02 (küldöttségek) || || || || || || || || XX 01 05 01 (közvetett kutatás) || || || || || || || || 10 01 05 01 (közvetlen kutatás) || || || || || || || || Külső személyi állomány teljes munkaidős egyenértékben (FTE) kifejezve:[48] XX 01 02 01 (AC, INT, SNE a teljes keretből) (1 AC) || || || || || || || || XX 01 02 01 (AC, INT, SNE a teljes keretből) (0,5 AC) || || || || || || || || XX 01 02 02 (AC, AL, END, INT és JED a küldöttségeknél) || || || || || || || XX 01 04 yy[49] || a központban[50] || || || || || || || - a küldöttségeknél || || || || || || || XX 01 05 02 (AC, INT, END - közvetett kutatás) || || || || || || || 10 01 05 02 (AC, INT, END - közvetlen kutatás) || || || || || || || Egyéb költségvetési tétel (kérjük megnevezni) || || || || || || || ÖSSZESEN || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 || 131000 XX az érintett
szakpolitikai terület vagy költségvetési cím. A
humánerőforrás-igényeknek az adott főigazgatóság rendelkezésére álló, az
intézkedés irányításához rendelt személyzettel és/vagy az adott főigazgatóságon
belüli személyzet-átcsoportosítással kell eleget tenni. A források adott
esetben a költségvetési korlátok betartása mellett kiegészíthetők az éves
elosztási eljárás keretében az irányító főigazgatósághoz rendelt további
juttatásokkal. Az elvégzendő feladatok leírása: Tisztviselők és ideiglenes alkalmazottak (1 AD) || az átültetés figyelemmel kísérése, jogsértési eljárások, pályázati felhívások/tenderek koordinálása, az igazgatási együttműködés összehangolása || || 3.2.4. A jelenlegi többéves pénzügyi
kerettel való összeegyeztethetőség x A javaslat/kezdeményezés összeegyeztethető a 2007–2013-as és a
2014-2020-as többéves pénzügyi kerettel. ¨ A javaslat/kezdeményezés miatt szükséges a többéves pénzügyi
keret vonatkozó fejezetének átprogramozása. Fejtse ki, miként kell átprogramozni a pénzügyi
keretet: tüntesse fel az érintett költségvetési tételeket és a megfelelő
összegeket. ¨ A javaslat/kezdeményezés miatt szükség van a rugalmassági eszköz
alkalmazására vagy a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára[51]. Fejtse ki a szükségleteket: tüntesse fel az érintett
költségvetési tételeket és a megfelelő összegeket. 3.2.5. Harmadik felek részvétele a
finanszírozásban x A javaslat/kezdeményezés nem irányoz elő harmadik felek általi
társfinanszírozást. ¨ A javaslat/kezdeményezés az alábbi becsült társfinanszírozást
irányozza elő: előirányzatok
millió EUR (három tizedesjegyig) || N év || N+1. év || N+2 év || N+3. év || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető || Összesen Tüntesse fel a társfinanszírozó szervet || || || || || || || || Társfinanszírozott előirányzatok ÖSSZESEN || || || || || || || || 3.3. A bevételre gyakorolt becsült
pénzügyi hatás x A javaslatnak/kezdeményezésnek nincs pénzügyi hatása a bevételre. ¨ A javaslatnak/kezdeményezésnek van pénzügyi hatása – a bevételre
gyakorolt hatása a következő: ¨ a javaslat a saját forrásokra gyakorol hatást ¨ a javaslat az egyéb bevételekre gyakorol hatást millió
EUR (három tizedesjegyig) Bevételi költségvetési tétel: || Az aktuális költségvetési évben rendelkezésre álló előirányzatok || A javaslat/kezdeményezés hatása[52] N év || N+1. év || N+2 év || N+3. év || A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (v.ö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető …………jogcímcsoport || || || || || || || || Az egyéb címzett
bevételek esetében tüntesse fel az érintett kiadáshoz tartozó költségvetési
tétel(eke)t. Ismertesse a
bevételre gyakorolt hatás számításának módszerét. [1] Az Európai Parlament és a Tanács 2011. április 5-i
492/2011/EU rendelete a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról
(HL L 141., 2011.5.27., 1. o. Ez a rendelet az 1612/68
rendeletet és annak módosításait foglalja egységes szerkezetbe. [2] Az EUMSZ 45. cikkéből és a 492/2011/EU rendeletből
származó jogok leírásához lásd „A munkavállalók szabad mozgásának megerősítése:
jogok és jelentősebb fejlemények” című, 2010. július 13-i COM(2010)0373
végleges bizottsági közleményt, és az azt kísérő bizottsági szolgálati
munkadokumentumot. [3] Eurostat, munkaerő-felmérés. Megjegyzendő azonban hogy a
rendelkezésre álló adatforrások általában alábecsülik a más EU tagállamokban
élő/dolgozó uniós migráns polgárok számát, vagy azért, mert az EU más
tagállamokban élő polgárai nem jelentkeznek be, vagy pedig mert a meglévő
felmérések elsősorban azokra a személyekre terjednek ki, akik egy-egy országban
„szokásosan tartózkodnak”, a rövid ideig (pl. néhány hónapig) ott tartózkodó
migráns munkavállalókra nem. [4] 363. Eurobarométer felmérés "Internal Market: Awareness,
Perceptions and Impacts", 2011 szeptember. http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf [5] http://www.europarl.europa.eu/RegData/seance_pleniere/textes_adoptes/provisoire/2011/10-25/0455/P7_TA-PROV(2011)0455_EN.pdf [6] COM(2010) 373 végleges, 2010. július 13. [7] COM(2010) 603 [8] Az uniós polgárságról szóló 2010. évi jelentés 15.
intézkedése. [9] COM(2012) 173 végleges, 18 április 2012 [10] http://ec.europa.eu/soteu2012/ [11] Az Európai Parlament 2011 júliusi jelentése a
munkavállalók Európai Unión belüli mobilitásának előmozdításáról; az Európai
Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: „A mobilitás meglévő korlátainak
meghatározása a belső munkaerőpiacon”, 2009. március. [12] Az Európai Parlament és a Tanács 2012. november 2-i 1093/2012/EU
határozata a polgárok európai évéről (2013), HL L 325, 2012.11.23., 1.o. [13] Lásd alább a 2. pontban. [14] 363. Eurobarométer felmérés : "Internal Market: Awareness,
Perceptions and Impacts", September 2011 http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf [15] A hálózat által 2006 óta készített éves európai jelentések
a következő címen találhatók meg: http://ec.europa.eu/social/keyDocuments.jsp?type=0&policyArea=25&subCategory=475&country=0&year=0&advSearchKey=consolidated+report&mode=advancedSubmit&langId=hu
Ezek a minden egyes
tagállamtól érkező éves jelentéseken alapulnak, amelyek itt érhetők el: http://ec.europa.eu/social/keyDocuments.jsp?policyArea=&type=0&country=27&year=0&advSearchKey=+national+report+&mode=advancedSubmit&langId=hu
[16] Tematikus jelentés: "Application of Regulation
1612/68", 2011. január. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=475&langId=hu [17] A kapott válaszok összefoglalása az e javaslathoz
mellékelt, A munkavállalók szabad mozgáshoz való jogainak gyakorlását elősegítő
kezdeményezésről című. bizottsági szolgálati munkadokumentum 7. és 8.
mellékletében található. [18] Ramboll: Study to analyse and assess the impact of
possible EU initiatives in the area of freedom of movement for workers, in
particular with regard to the enforcement of current provisions, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=474&langId=en [19] VT 2011/012. többcélú keretszerződés. Study to analyse and
assess the socio-economic and environmental impact of possible EU initiatives
in the area of freedom of movement of workers, in particular with regard to the
enforcement of the current EU provisions (VC/2011/0476). [20] A 492/2011/EU rendeletben előírt technikai bizottság a
tagállamok képviselőiből áll. [21] Lásd mindenekelőtt a C-325/08. sz. ügyet. A Bíróság 2010.
március 16-i ítélete. Olympique Lyonnais SASP kontra Olivier Bernard és
Newcastle UFC, Európai Bírósági Határozatok Tára 2010 I-217. [22] A C-78/98. sz., Preston és társai ügyben 2000. május 16-án
hozott ítélet (EBHT 2000., I-3201. o.) [23] Ez a jog a tagállamok többségében jelenleg is létezik már
különböző formákban, Németország, Észtország és Málta kivételével. [24] AT, BE, BG, EE, FI, FR, HU, IE, IT, LT, LV, NL, PL, PT,
RO, SE, SL, SK, UK. További információk az e javaslatot kísérő bizottsági
munkadokumentum 3.1.3. pontjában találhatók . [25] HL L 159., 2004.4.30. [26] HL C […], […], […] o. [27] HL C […], […], […] o. [28] HL L 141., 2011.5.27., 1. o. [29] COM(2010) 373 végleges, 2010. július 13. [30] COM(2010) 603 [31] COM(2012) 173 végleges, 2012. április 18. [32] A C-78/98. sz., Preston és társai ügyben 2000. május 16-án
hozott ítélet (EBHT 2000., I-3201. o.). [33] HL L 158., 2004.4.30. [34] Tevékenységalapú irányítás: (Activity-Based Management),
tevékenységalapú költségvetés-tervezés: ABB (Activity Based Budgeting). [35] A költségvetési rendelet 49. cikke (6) bekezdésének
a) vagy b) pontja szerint. [36] Az egyes irányítási módszerek ismertetése, valamint a
költségvetési rendeletben szereplő megfelelő hivatkozások megtalálhatók a
Költségvetési Főigazgatóság honlapján:
http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html [37] A költségvetési rendelet 185. cikkében említett szervek. [38] Diff. = differenciált előirányzatok /Nem diff. = nem
differenciált előirányzatok [39] EFTA: Európai Szabadkereskedelmi Társulás. [40] Tagjelölt országok és adott esetben a potenciális
nyugat-balkáni tagjelölt országok. [41] Az IMI általános finanszírozásával részletesen a következő
dokumentum foglalkozik: COM(2011)522 végleges (az IMI-rendeletre vonatkozó
javaslat). [42] Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának első
éve. [43] Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint
uniós programok és/vagy intézkedések végrehajtásához biztosított támogatási
kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás. [44] A teljesítés a nyújtandó termékekre és szolgáltatásokra
vonatkozik (pl. finanszírozott diákcserék száma, épített utak hossza
kilométerben stb.). [45] Az 1.4.2. szakaszban („Konkrét célkitűzések...”)
feltüntetett célkitűzés. [46] Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának első
éve. [47] Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint
uniós programok és/vagy intézkedések végrehajtásához biztosított támogatási
kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás. [48] AC= szerződéses alkalmazott; INT=átmeneti alkalmazott; JED=
küldöttségi pályakezdő szakértő; LA= helyi alkalmazott; SNE=kirendelt nemzeti
szakértő; [49] Az operatív előirányzatoknál a külső személyzetre
részleges felső határérték vonatkozik (korábban: BA-tételek). [50] Elsősorban a strukturális alapok, az Európai Mezőgazdasági
Vidékfejlesztési Alap (EMVA) és az Európai Halászati Alap (EHA) esetében. [51] Lásd az intézményközi megállapodás 19. és 24. pontját. [52] A hagyományos saját források (vámok, cukorilletékek)
tekintetében nettó összegeket, vagyis a 25 %-kal (beszedési költségek)
csökkentett bruttó összegeket kell megadni.