EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0592
COMMISSION WORKING DOCUMENT Guidance document. The concept of ‘lawfully marketed’ in the Mutual Recognition Regulation (EC) No 764/2008
A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA Útmutató – A „jogszerűen forgalmazott termék” fogalma a kölcsönös elismerésről szóló 764/2008/EK rendeletben
A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA Útmutató – A „jogszerűen forgalmazott termék” fogalma a kölcsönös elismerésről szóló 764/2008/EK rendeletben
/* COM/2013/0592 final */
A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA Útmutató – A „jogszerűen forgalmazott termék” fogalma a kölcsönös elismerésről szóló 764/2008/EK rendeletben /* COM/2013/0592 final */
TARTALOMJEGYZÉK A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA
Útmutató – A „jogszerűen forgalmazott termék” fogalma a kölcsönös
elismerésről szóló 764/2008/EK rendeletben 2 1........... Bevezetés....................................................................................................................... 2 2........... A kölcsönös elismerés elve............................................................................................. 2 3........... A kölcsönös elismerésről szóló
764/2008/EK rendelet.................................................... 4 4........... A „jogszerűen forgalmazott
termék” fogalma.................................................................... 4 5........... A kölcsönös elismerésről szóló
rendeletből fakadó kötelezettségek.................................. 5 6........... Bizonyítási eszközök....................................................................................................... 6 6.1........ Jogok és kötelezettségek................................................................................................ 6 6.2........ A gazdasági szereplő
értesítésének elmulasztása.............................................................. 7 7........... A termékinformációs kapcsolattartó
pontok szerepe........................................................ 7 8........... Következtetések............................................................................................................. 9 A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA Útmutató – A „jogszerűen forgalmazott
termék” fogalma a kölcsönös elismerésről szóló 764/2008/EK rendeletben[1] (EGT-vonatkozású
szöveg) 1. Bevezetés A Bizottság 2012. június 15-én elfogadta
első jelentését a 764/2008/EK rendelet (a továbbiakban: a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet)[2]
alkalmazásáról, melyben javasolta, hogy a kölcsönös elismeréssel foglalkozó
tanácsadó bizottság szorosan kövesse nyomon egyebek mellett azt, hogy milyen
nehézségei merülnek fel a gazdasági szereplőknek annak bizonyítása során,
hogy egy termék egy másik tagállamban jogszerűen forgalmazott termék. Ezért ez a dokumentum felhasználóbarát
iránymutatást kíván adni a kölcsönös elismerésről szóló rendeletben szereplő
„jogszerűen forgalmazott termék” fogalmának értelmezéséhez. A dokumentum a
tagállamoktól, hatóságoktól és vállalkozásoktól származó tapasztalatok és
információk figyelembevételével rendszeresen frissítve lesz. 2. A
kölcsönös elismerés elve Az áruk szabad mozgása az európai projekt
sikertörténeteinek egyike. Igen fontos szerepet játszott a belső piac
kialakításában, aminek előnyeit európai polgárok és üzleti vállalkozások
élvezik, és amely az uniós politikák velejét képezi. Egyes tagállamok illetékes hatóságai
jogszerűtlenül akadályokat gördíthetnek az áruk szabad mozgása elé, amikor
harmonizált uniós jogszabályok hiányában olyan műszaki szabályokat
alkalmaznak, amelyek a más tagállamokban jogszerűen forgalmazott termékek
által teljesítendő követelményeket állapítanak meg. Az ilyen szabályok más
tagállamokban jogszerűen forgalmazott termékekre való alkalmazása akkor is
ellentétes lehet az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a
továbbiakban: EUMSZ) 34. és 36. cikkével, ha a szabályok megkülönböztetés nélkül
minden termékre vonatkoznak. A kölcsönös elismerés elve, amely az Európai
Unió Bíróságának esetjogából[3]
vezethető le, fontos szerepet játszik a belső piac működésében,
és harmonizált uniós jogszabályok hiányában is biztosítja az áruk szabad
mozgását. Ez a dokumentum egyértelművé teszi, hogy
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet értelmében a termék[4] rendeltetési helye szerinti
tagállam köteles engedélyezni egy másik tagállamban vagy az Európai Gazdasági
Térségről szóló megállapodásban (EGT-megállapodás) szerződő fél
EFTA-államban[5]
jogszerűen forgalmazott termék forgalomba hozatalát a saját piacán; kivéve
azokban az esetekben, amikor teljesülnek a kölcsönös elismerés megtagadásának
az említett rendeletben meghatározott eljárási követelményei. A határokon átnyúló kereskedelmet gátló
nemzeti intézkedések indokául a tagállamok által felhozható érvekről (az
EUMSZ 36. cikkében felsorolt kivételekről) átfogó áttekintést ad a
Szerződésnek az áruk szabad mozgását szabályozó rendelkezéseinek alkalmazásához
kiadott bizottsági útmutató.[6] 3. A
kölcsönös elismerésről szóló 764/2008/EK rendelet A 2008 óta hatályban lévő, a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet célja érvényt szerezni a kölcsönös elismerés
elvének. A rendelet kizárólag azokra a termékekre vagy különleges
termékjellemzőkre vonatkozik, amelyek nem tartoznak uniós harmonizációs
jogszabályok hatálya alá, és meghatározza a nemzeti hatóságok, illetve a
valamely tagállamban már jogszerűen forgalmazott terméket értékesíteni
kívánó vállalkozások jogait és kötelezettségeit arra az esetre, ha az illetékes
hatóságok a termék tekintetében a nemzeti műszaki szabályokkal összhangban
korlátozó intézkedéseket szándékoznának hozni. A kölcsönös elismerésről
szóló rendelet kiemelt hangsúlyt helyez a bizonyítás terhére, meghatározva a
kölcsönös elismerés megtagadásának eljárási követelményeit. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet a
tagállamokban és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló
megállapodásban szerződő fél EFTA-államokban alkalmazandó. Noha a
kölcsönös elismerés elve az EU és Törökország közötti kapcsolatokban is
érvényesül[7],
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet alkalmazása nem kötelező.[8] A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
megállapítja azokat a szabályokat és eljárásokat, amelyeket a tagállamok
illetékes hatóságainak akkor kell követniük, ha a tagállami műszaki
szabályok alapján olyan határozatot hoznak vagy szándékoznak hozni, amely
hátrányosan érintené egy valamely másik tagállamban jogszerűen
forgalmazott és az EUMSZ 34. cikkének hatálya alá tartozó termék szabad
mozgását. 4. A
„jogszerűen forgalmazott termék” fogalma Maga a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet nem határozza meg a „jogszerűen
forgalmazott termék” fogalmát a hatálya alá eső – azaz uniós harmonizációs
jogalkotás alá nem tartozó – termékek vonatkozásában. Ráadásul a Bíróságnak
sincsen a fogalommal kapcsolatos ítélkezési gyakorlata. Ugyanakkor
a 765/2008/EK rendelet[9]
meghatározza a „forgalmazás” és a „forgalomba hozatal” fogalmát. E
meghatározások szerint a „forgalmazás” az uniós piacon valamely
terméknek gazdasági tevékenység keretében értékesítés, fogyasztás vagy
használat céljára, akár ingyenesen, akár ellenérték fejében történő
rendelkezésre bocsátását[10],
a „forgalomba hozatal” pedig a terméknek az uniós piacon első alkalommal
történő forgalmazását[11] jelenti. A kölcsönös
elismerésről szóló rendelet hatálya alá tartozó termékek esetében a
Bizottság értelmezésében tehát a „forgalmazás” fogalma alatt a más tagállamban
vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államokban valamely
terméknek gazdasági tevékenység keretében értékesítés, fogyasztás vagy
használat céljára, akár ingyenesen, akár ellenérték fejében történő
rendelkezésre bocsátása értendő. Ennek megfelelően a
Bizottság álláspontja szerint a „jogszerű forgalmazás” azt jelenti, hogy az
előző bekezdésben leírt rendelkezésre bocsátásra: –
egy másik tagállamban, az alkalmazandó nemzeti
jogszabályoknak megfelelően; vagy –
az EGT-megállapodásban szerződő fél
EFTA-tagállamban, az alkalmazandó nemzeti jogszabályoknak megfelelően
kerül sor. –
A fogyasztóknak szánt (vagy esetlegesen fogyasztók
által felhasznált) termékek esetében az EU piacán forgalomba hozott termékek
emellett az általános termékbiztonságról szóló irányelvben lefektetett
előírások és biztonsági kritériumok hatálya alá esnek.[12] –
Ami a harmadik országokból importált termékeket
illeti, ezek abban az esetben tartoznak a kölcsönös elismerés hatálya alá, ha
valamely, az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban
jogszerűen forgalmazzák őket. Egy gazdasági szereplő harmadik országból importál
termékeket egy EU-tagállamba vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél
EFTA-államba. Amint ezeket a termékeket szabad forgalomba[13] bocsátják, uniós
árunak minősülnek. Ettől a pillanattól fogva a termékek a
kölcsönös elismerésről szóló rendeletben foglalt feltételek mellett
forgalmazhatók bármely más tagállamban vagy az EGT-megállapodásban
szerződő fél EFTA-államban. 5. A
kölcsönös elismerésről szóló rendeletből fakadó kötelezettségek Az uniós jog alapvető elvei közé
tartozik, hogy a kölcsönös elismerésről szóló rendelet hatálya alá tartozó
termékek részesülnek az áruk szabad mozgásának az EUMSZ által garantált
alapvető jogából, hacsak a rendeltetési hely szerinti tagállam nem hozott
arányos műszaki szabályokon alapuló, indokolt elutasító határozatot.[14] Az áruk szabad mozgásának alapvető joga
nem abszolút jog: a kölcsönös elismerés a rendeltetési hely szerinti tagállam
azon jogától függ, hogy a kölcsönös elismerésről szóló rendeletben foglalt
feltételek mellett értékelje esetleges műszaki szabályok alkalmazásának
szükségességét. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
ezért lehetőséget ad a gazdasági szereplőknek, hogy információkat
szolgáltassanak a fogadó tagállam illetékes hatóságai részére az érintett
terméknek egy másik tagállamban vagy az EGT-megállapodásban szerződő
fél EFTA-államban történő jogszerű forgalmazásáról. Amennyiben a rendeltetési hely szerinti tagállam
illetékes hatósága előírja, hogy értékelni kell a másik tagállamban vagy
az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban jogszerűen
forgalmazott terméknek a tagállam saját műszaki szabályainak való
megfelelését, ezt az értékelést a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
feltételei szerint kell elvégezni. A rendelet a termékre vonatkoztató
tájékoztatás kérdéséről 4. cikkében rendelkezik. Az említett cikk szerint
a tagállami hatóság az arányosság elvének kellő figyelembevételével
lényeges információkat kérhet a gazdasági szereplőtől a kérdéses
termék tulajdonságairól és/vagy lényeges és azonnal rendelkezésre álló
információkat a termék valamely más tagállamban való jogszerű
forgalmazásáról. 6. Bizonyítási
eszközök A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
nem pontosítja, milyen bizonyítási eszközöket használhatnak fel a gazdasági
szereplők annak kimutatására, hogy a termék egy másik tagállamban vagy az
EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban jogszerűen
forgalmazott termék. A rendelet tehát nem ró újabb adminisztratív terheket a
gazdasági szereplőkre, és semmilyen módon nem korlátozza, hogy a 4. cikk
b) alpontjában említett tájékoztatás keretében milyen bizonyítékokat
mutathatnak be a rendeltetési hely szerinti tagállamnak. Szükséges megjegyezni továbbá, hogy a
tagállamok meglehetősen eltérő rendszereket követnek a termék
forgalomba hozatala tekintetében, illetve abban, hogy e tevékenységet előzetesen
(előzetes engedélyezési eljárások) vagy utólagosan (piacfelügyelet)
ellenőrzik-e. Az esetek többségében azonban a termék előzetes
jóváhagyás nélkül is jogszerűen forgalmazható. Ily módon bármely bizonyíték – például a termékről szóló
számla, termékcímke, dátummal ellátott katalógus, értékesítési vagy adóügyi
nyilvántartás, regisztráció, engedélyek, hatóságnak küldött vagy hatóságtól
kapott értesítések, tanúsítványok, állami nyilvántartási bejegyzések stb. – megfelelőnek
minősül annak bizonyításához, hogy egy terméket egy másik tagállamban vagy
az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban ténylegesen
forgalmaznak. 6.1. Jogok
és kötelezettségek A kölcsönös elismerésről szóló rendelet 4.
cikkének b) pontja értelmében a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes
hatósága lényeges információkat kérhet az érintett gazdasági
szereplőtől a terméknek a másik tagállamban vagy az
EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban történő
jogszerű forgalmazásáról. Konkrétabban: –
Amennyiben a gazdasági szereplő bizonyítani
tudja, hogy a termék megfelel az azt ténylegesen forgalmazó másik tagállamban
vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban hatályos
nemzeti jogszabályoknak (például írásos igazolást kapott róla a származási hely
szerinti tagállam illetékes hatóságától[15]),
a Bizottság szerint hasznosnak bizonyulhat, ha átadja a kérdéses bizonyítékot a
rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatóságának. –
Szintén hasznos lehet, ha a gazdasági szereplő
tájékoztatja az illetékes hatóságot a másik tagállamban vagy az
EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államban hatályos jogszabályi
rendelkezésekről. Ha erre nincs lehetősége, a rendeltetési hely
szerinti tagállam illetékes hatósága közvetlenül az érintett államtól is
beszerezheti ezt az információt a termékinformációs kapcsolattartó pontok révén
(lásd a 7. pontot). A rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes
hatósága szükség esetén bekérheti a gazdasági szereplő által benyújtott
dokumentumok fordítását. Ugyanakkor – rendkívüli körülményektől eltekintve
– túlzott előírás, ha egy tagállam konzuli vagy közigazgatási szerv által
tanúsított vagy hitelesített fordítást követel meg[16], vagy túlságosan rövid
határidőt ír elő a fordítás elkészíttetésére. A Bizottság álláspontja
szerint a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatóságának meg kell
jelölnie azt is, hogy az előírt dokumentumok mely részeit kell
lefordítani. A hatóság nem kérheti a dokumentumok fordítás, ha azok más, a
hatóság által ismert nyelveken is rendelkezésre állnak. 6.2. A
gazdasági szereplő értesítésének elmulasztása A Bizottság álláspontja szerint a rendeltetési
hely szerinti tagállam illetékes hatósága által kért tájékoztatás (és/vagy a
terméknek az illetékes hatóság általi bevizsgálása) nem adhat okot arra, hogy
az illetékes hatóság indokolással ellátott határozatának meghozataláig
meghatározatlan időre vagy hosszabb időszakra felfüggesszék a termék
forgalmazását a rendeltetési hely szerinti tagállamban[17], a 2001/95/EK irányelv[18] vagy a 178/2002/EK rendelet
szerinti figyelmeztetés nyomán elfogadott sürgősségi intézkedésektől
eltekintve.[19]
Tehát, ahogy a kölcsönös elismerésről szóló rendelet 6. cikkének (4)
bekezdése kimondja: „Amennyiben az illetékes hatóság az e cikk
(2) bekezdésében meghatározott határidőn belül elmulasztja értesíteni
a gazdasági szereplőt a 2. cikk (1) bekezdésében említett
határozatról, a terméket – a rá vonatkozó, (1) bekezdésben említett
műszaki szabály alkalmazását illetően – jogszerűen
forgalmazottnak kell tekinteni az adott tagállamban”. 7. A
termékinformációs kapcsolattartó pontok szerepe A termékinformációs kapcsolattartó pontok
fő feladata, hogy tájékoztatást adjanak a termékekre vonatkozó
műszaki szabályokról a gazdasági szereplők, illetve a többi tagállam
vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-állam hatóságai
részére, valamint átadják az utóbbiaknak a szükséges elérhetőségi
adatokat. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet így hidalja át a nemzeti
közigazgatási szervek között a nem harmonizált területeken folytatott párbeszéd
során felmerülő nehézségeket. A termékinformációs kapcsolattartó pontok
kialakítása nagyban egyszerűsítette a kapcsolattartást a nemzeti hatóságok
között a nem harmonizált területhez tartozó termékek tekintetében az EU-n
belül. A nemzeti hatóságoknak gyakran kapcsolatba
kell lépniük egymással azért, hogy több információval rendelkezzenek a
termékről és a másik tagállamban vagy az EGT-megállapodásban
szerződő fél EFTA-államban hatályos műszaki szabályokról,
ideértve magát a jogszerű forgalmazás tényét is. A termékinformációs
kapcsolattartó pontok tájékoztatási tevékenysége ily módon könnyíteni tud mind
a gazdasági szereplők, mind a nemzeti hatóságok terhein. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
számos feladatot jelöl ki a termékinformációs kapcsolattartó pontok számára a
gazdasági szereplők, illetve a többi tagállam vagy az EGT-megállapodásban
szerződő fél EFTA-államok hatóságainak megkeresésére nyújtandó tájékoztatás
tekintetében. A rendelet 10. cikkének (3) bekezdése így rendelkezik: „Azon tagállam termékinformációs kapcsolattartó
pontja, amelyben az érintett gazdasági szereplő jogszerűen
forgalmazta a kérdéses terméket, a 6. cikkben említettek szerint bármely
szükséges információt vagy észrevételt a gazdasági szereplő vagy az
illetékes hatóság rendelkezésére bocsáthat.” Ezáltal a kölcsönös elismerésről szóló
rendelet – anélkül, hogy bármilyen kötelezettséget róna a termékinformációs
kapcsolattartó pontokra – lehetőséget ad nekik, hogy segítsék a gazdasági
szereplőket és a többi tagállam vagy az EGT-megállapodásban
szerződő fél EFTA-államok hatóságait azzal, hogy adott esetben
lényeges információkat nyújtanak nekik a termék jogszerű forgalmazásával
kapcsolatban. 1. esettanulmány: Igazgatási
együttműködés Egy gazdasági szereplő forgalomba hozott egy terméket egy másik
tagállam vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-állam piacán,
ahol nincsen a termék forgalmazására vonatkozó különleges kötelezettség, és most
szeretné egy újabb tagállamban is bevezetni a szóban forgó terméket. A
rendeltetési hely szerinti tagállam hatóságai szeretnének megbizonyosodni
arról, hogy sor került-e bármilyen jogi eljárásra vagy piacfelügyeleti
tevékenységre a termék nem biztonságos voltával kapcsolatban abban a
tagállamban, ahol azt már forgalmazták. Az érintett tagállam vagy az EGT-megállapodásban szerződő fél
EFTA-állam illetékes hatósága, ahol a gazdasági szereplő be kívánja
vezetni a termékét, kapcsolatba léphet a származási hely szerinti tagállam
termékinformációs kapcsolattartó pontjával, akár közvetlenül, akár saját
kapcsolattartó pontján keresztül. A termékinformációs kapcsolattartó pont
átadja a számára az illetékes hatóságok elérhetőségi adatait és/vagy
továbbítja hozzájuk a kérést. Az igazgatási együttműködés lehetővé teszi a hatóságok
számára, hogy kapcsolatba léphessenek más tagállambeli kollégáikkal, és így
könnyen információkat kérhessenek más tagállamok illetékes hatóságaitól, és
párbeszédet kezdhessenek velük. 2. esettanulmány: Aránytalan
előírások A más tagállamokban „jogszerűen forgalmazott” termékek bizonyos
típusainak elismeréséhez „A” tagállam hatóságai kizárólag a származási
hely szerinti tagállam hatóságai által kiállított hivatalos tanúsítványokat
fogadnak el. Semmilyen egyéb típusú dokumentumot nem vesznek figyelembe,
„hamisíthatóságuk” miatt elutasítva azokat. Az olyan tagállamokban forgalmazott termékek esetében, ahol léteznek
ilyen tanúsítványok, ez az előírás nem okoz problémát, hiszen a szóban
forgó tanúsítványok azonnal megerősítik, hogy a termékeket ott
„jogszerűen forgalmazzák”. Ezzel szemben az olyan tagállamokban
forgalmazott termékek esetében, amelyek nem állítanak ki ilyen tanúsítványokat
(például mert kizárólag a piacfelügyeleti mechanizmusokra támaszkodnak), ez a
feltétel áthidalhatatlan akadályt jelent. Következésképpen ez az előírás aránytalan és a mennyiségi
korlátozásokkal egyenértékű hatású intézkedést jelent, ezért az EUMSZ 34.
cikkébe ütközik. 3. esettanulmány: Előzetes
engedélyezési eljárások Egyes gazdasági szereplők azt vélelmezik, hogy miután egy terméket
jogszerűen forgalmaztak egy tagállamban, a rendeltetési hely szerinti
tagállamban nincs szükség engedélyezésre. Ez nincs feltétlenül így. Valójában továbbra is érvényben lehetnek ilyen nemzeti szintű
eljárások a rendeltetési hely szerinti tagállamban, és noha ez utóbbiak az
áruk szabad mozgása korlátozásának minősülnek, abban az esetben indokoltak
lehetnek, ha az uniós jog által elismert közérdekű célt szolgálnak, és ha
megfelelnek az arányosság elvének. 8. Következtetések A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
célja a kölcsönös elismerés elvének érvényesítése a belső piacon belül és
az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-államokban, elsősorban
a párbeszédfolyamat megindítása révén a piaci hozzáférés akadályoztatása
esetén. A „jogszerűen forgalmazott termék”
fogalmának értelmezése során a legtöbb probléma a gazdasági szereplőknek
azokból a nehézségeiből ered, melyekkel vagy a párbeszéd kezdetén
szembesülnek a megfelelő bizonyítási eszközök kérdésében, vagy a párbeszéd
megindulása után akkor, amikor bizonyos dokumentumok benyújtását követően
a hatóságok további követelményeket állítanak eléjük. A megfelelő
bizonyítási eszközök tekintetében a megoldás elsősorban tájékoztatás
kérdése, mivel a gazdasági szereplők nem minden esetben vannak tudatában
annak, hogy szinte bármilyen – a másik tagállamban vagy az EGT-megállapodásban
szerződő fél EFTA-államban folytatott kereskedelmi tevékenységük
során keletkező – kereskedelmi dokumentumra támaszkodhatnak annak
bizonyítása során, hogy terméküket jogszerűen forgalmazták ott. Ami a termékek vizsgálata és értékelése –
nevezetesen a másik tagállamban történő jogszerű forgalmazás
ellenőrzése – során támasztott kiegészítő követelményeket illeti, a
hatóságoknak tudatában kell lenniük annak, hogy a rendelet 5. cikke és az
Európai Unió Bíróságának állandó ítélkezési gyakorlata alapján a tagállam vagy
az EGT-megállapodásban szerződő fél EFTA-állam köteles bizonyítani,
hogy az intézkedés (vagy az előírás) szükséges, továbbá adott esetben azt
is, hogy a kérdéses termék forgalmazása kockázatot jelenthet, és hogy az
intézkedés (vagy előírás) megfelel az arányosság elvének. Összefoglalva az
illetékes államra hárul a bizonyítás terhe abban a tekintetben, hogy az intézkedés
vagy előírás kifejezett célja nem valósítható meg egyéb, a kereskedelmet
kevésbé korlátozó eszközökkel. [1] Ez a dokumentum jogilag nem kötelező érvényű.
Sem az Európai Bizottság, sem más, a Bizottság nevében eljáró személy nem felel
az ebben a kiadványban található információk felhasználásáért vagy a gondos
előkészítés és ellenőrzés ellenére esetleg előforduló hibákért.
Az uniós jogszabályok értelmezésével kapcsolatos végső felelősség az
Európai Unió Bíróságáé. [2] Az Európai Parlament és a Tanács 764/2008/EK rendelete
(2008. július 9.) az egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik
tagállamban jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására
vonatkozó eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül
helyezéséről, HL L 218., 2008.8.13., 21–29.o. [3] Az elv a Bíróságnak a Cassis de Dijon (Rewe-Zentral
AG kontra Bundesmonopolverwaltung für Branntwein) ügyben
1979. február 20-án hozott ítéletéből ered (120/78 sz. ügy, EBHT
1979, 649. o). 1980-tól fogva a Bizottság számos iránymutatást dolgozott ki a
bírósági esetjogból eredő kölcsönös elismerés elvének alkalmazására
vonatkozóan, nevezetesen a Bíróság 120/78. sz. Cassis de Dijon ügyben
hozott 1979. február 20-i ítéletének következményeiről szóló bizottsági
közleményben (HL C 256., 1980.10.3.). [4] E dokumentum alkalmazásában a termék olyan mozgatható
áru, amely – mint ilyen termék – alkalmas arra, hogy kereskedelmi ügyletek
tárgyát képezze: A Bíróságnak a C-97/98 sz., Peter Jägerskiöld kontra Torolf
Gustafsson ügyben 1999. október 21-én hozott ítélete, EBHT 1999., I-7319.
o. A Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján azok az áruk, amelyeket kereskedelmi
ügyletek céljából egy államhatáron átvittek, az ügyletek jellegétől
függetlenül az EUMSZ 34. cikkének hatálya alá esnek: lásd elsősorban a
Bíróság C-324/93 sz., The Queen kontra Secretary of State for Home
Department, ex parte Evans Medical és Macfarlan Smith Ltd ügyben 1995.
március 28-án hozott ítéletének 20. pontját , EBHT 1995, I-563. o. [5] E dokumentum megszövegezésének időpontjában az
Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban szerződő fél
EFTA-államok a következők: Izland, Liechtenstein és Norvégia. Az Európai
Gazdasági Térség (EGT) tehát az EU tagállamait, valamint a felsorolt három
országot foglalja magában. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet az
Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás II. mellékletének
(Műszaki előírások, szabványok, vizsgálatok és tanúsítás)
módosításáról szóló, 2012. július 13-i 126/2012 EGT-vegyesbizottsági határozat
(HL L 309., 2012.11.8., 4–5. o.) értelmében az EGT-megállapodás részét képezi.
Néhány egyedi rendelkezést azonban figyelembe kell venni: a rendelet csak az
EGT-megállapodás 8. cikke (3) bekezdésének hatálya alá tartozó termékekre
vonatkozik; továbbá az EGT-megállapodás I. melléklete, II. mellékletének XII.
és XXVII. fejezete, valamint 47. jegyzőkönyve hatálya alá tartozó termékek
vonatkozásában azokban az esetekben Liechtensteinre nem alkalmazható, amikor az
Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a mezőgazdasági
termékek kereskedelméről létrejött megállapodás Liechtensteinre is
kiterjed. A szóban forgó határozat csak 2013. április 1-jén lépett hatályba,
miután Norvégia és Izland késlekedett az „alkotmányos követelmények”
teljesítéséről szóló értesítéssel. E dokumentumban következésképpen
minden, a „tagállamokra” történő utalás úgy értendő, hogy magában
foglalja az említett három országot is. [6] A
dokumentum internetes elérhetősége: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/files/goods/docs/art34-36/new_guide_hu.pdf.
Az EUMSZ 36. cikkének értelmezését lásd a 26. oldaltól. [7] A kölcsönös elismerés elvének a Törökországban
jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott termékek tekintetében való
kötelező alkalmazásának alapja a vámunió végső szakaszának
megvalósításáról szóló, 1995. december 22-i 1/95 EK–Törökország
társulási tanácsi határozat (HL L 35., 1996.2.13., 1. o.)
5–7. cikke, amelyek az EU és Törökország között a mennyiségi
korlátozásokkal azonos hatású intézkedések megszüntetéséről rendelkeznek.
Az 1/95 határozat 66. cikke értelmében az 5–7. cikket a végrehajtásuk és a
vámunió hatálya alá tartozó termékekre vonatkozó alkalmazásuk tekintetében az
Európai Unió Bíróságának vonatkozó határozataival összhangban kell értelmezni.
A Bíróságnak az EUMSZ 34. és 36. cikkével összefüggő kérdésekre vonatkozó
ítélkezési gyakorlatából – különösen a Cassis de Dijon-ügyben hozott
ítéletből – eredő elvek ezért Törökországra is vonatkoznak. [8] Lásd fent. Törökország mindazonáltal nemzeti rendeletet
fogadott el a kölcsönös elismerésnek a nem harmonizált területeken való
érvényesüléséről, amely 2013. január 1-jén lépett hatályba [9] Az Európai Parlament és a Tanács 765/2008/EK rendelete
(2008. július 9.) a termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és
piacfelügyelet előírásainak megállapításáról és a 339/93/EGK rendelet
hatályon kívül helyezéséről (HL L 218., 2008.8.13., 30–47. o.). [10] 765/2008/EK rendelet, 2. cikk (1) bekezdés. [11] 765/2008/EK rendelet, 2. cikk (2) bekezdés. [12] Az Európai Parlament és a Tanács 2001/95/EK irányelve
(2001. december 3.) az általános termékbiztonságról (HL L 11, 2002.1.15,
4-17.o.). [13] A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EK
tanácsi rendelet 79. cikke szerint „a szabad forgalomba bocsátással a nem
közösségi áru elnyeri a közösségi áru vámjogi helyzetét. Ez maga után vonja a
kereskedelempolitikai intézkedések alkalmazását, az áru behozatalával
kapcsolatban megállapított egyéb vámalakiságok elvégzését és a jogszabály
alapján fizetendő vámok megállapítását.” [14] Az általános termékbiztonságról szóló irányelv
lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a szóban forgó irányelv 8., 11.
vagy 12., illetve 18. cikke alapján gyors korlátozó intézkedéseket hozzanak a
veszélyes vagy valószínűleg veszélyes árukkal szemben. [15] Az EGT-terméket jogszerűen forgalmazó ország
illetékes hatóságától beszerzett igazolás csak egyike a számos
lehetőségnek: a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatósága nem
követelheti ennek meglétét. Lásd a C-14/02. sz. ATRAL kontra belga állam
ügyben 2003. május 8-án hozott ítélet 63. pontját, amelyben a Bíróság
kifejtette, hogy EGT-termékek esetében a rendeltetési hely szerinti országban
előírt védelmi szinttel egyenértékű védelmet biztosító műszaki
szabványokkal vagy szabályokkal való megfelelőség igazolását feltételként
előírni ellentétes az EUMSZ 34.cikkével. [16] A kérdéssel kapcsolatban lásd a Bíróság 154/85 sz. az
Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság ügyben 1987. június
17-én hozott ítéletét, EBHT 1987, 2717. o. [17] Abban a kivételes esetben, ha a forgalmazás előzetes
engedélyezési eljáráshoz kötött, a termék kizárólag az engedély beszerzését
követően forgalmazható. Hangsúlyozni kell, hogy a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet (12) preambulumbekezdése kifejti: „Egy termék
forgalomba hozatalára vonatkozó előzetes engedélyezés követelménye – mint
olyan – nem képez az e rendelet értelmében vett műszaki szabályt, ezért
nem minősülnek az e rendelet hatálya alá tartozó határozatnak a termékek
piaci forgalomból való kizárásának vagy kivonásának azon esetei, amelyek
kizárólagos indoka az érvényes előzetes engedély hiánya”. [18] Lásd a 13. lábjegyzetet. [19] Az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendelete
(2002. január 28.) az élelmiszerjog általános elveiről és
követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról
és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról.