EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0292
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL First Report on the application of Regulation (EC) No 764/2008 of the European Parliament and of the Council of 9 July 2008 laying down procedures relating to the application of certain national technical rules to products lawfully marketed in another Member State and repealing Decision No 3052/95/EC
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Első jelentés az egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. július 9-i 764/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Első jelentés az egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. július 9-i 764/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról
/* COM/2012/0292 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Első jelentés az egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. július 9-i 764/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról /* COM/2012/0292 final */
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Első jelentés az
egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban
jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó
eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül
helyezéséről szóló, 2008. július 9-i 764/2008/EK európai
parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról (EGT-vonatkozású szöveg) TARTALOMJEGYZÉK 1........... BEVEZETÉS................................................................................................................. 4 2........... HÁTTÉR....................................................................................................................... 4 2.1........ A kölcsönös elismerés elve............................................................................................. 5 2.2........ A 764/2008/EK rendelet................................................................................................ 5 3........... A 764/2008/EK RENDELET
ALKALMAZÁSA 2009–2012 KÖZÖTT....................... 7 3.1........ Termékinformációs kapcsolattartó
pontok létrehozása..................................................... 7 3.2........ A termékek listájának elkészítése.................................................................................... 7 3.3........ A tagállamok által küldött értesítések............................................................................... 8 3.4........ A tagállamok éves jelentései............................................................................................ 9 3.5........ A kölcsönös elismeréssel foglalkozó
tanácsadó bizottság ülései...................................... 10 4........... INFORMÁCIÓSZOLGÁLTATÁS............................................................................. 11 4.1........ Iránymutatások............................................................................................................. 11 4.2........ Útmutató a Szerződésnek az áruk
szabad mozgását szabályozó rendelkezéseinek alkalmazásához 12 4.3........ Konferenciák, szemináriumok és
kerekasztal-beszélgetések........................................... 12 5........... A RENDELET BETARTÁSA...................................................................................... 12 6........... KÖVETKEZTETÉSEK............................................................................................... 12 1. BEVEZETÉS A 764/2008/EK rendelet[1] (a továbbiakban: kölcsönös
elismerésről szóló rendelet vagy rendelet) 12. cikkének (3) bekezdése
szerint a Bizottságnak rendszeresen meg kell vizsgálnia e jogi eszköz
alkalmazását. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazásáról szóló ezen első bizottsági jelentés számos forrásból
táplálkozik: kellőképpen figyelembe veszi a kölcsönös elismeréssel
foglalkozó tanácsadó bizottság eddig tartott három ülésének[2] eredményeit, a rendelet
6. cikkének (2) bekezdése és 7. cikkének (2) bekezdése
értelmében a tagállamok által a Bizottságnak küldött értesítéseket, a rendelet
12. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok által a
Bizottságnak küldött éves jelentésekben[3]
szolgáltatott információkat, a tagállami termékinformációs kapcsolattartó
pontok[4]
által szolgáltatott adatokat, az érdekeltek egyéni véleményeit, valamint a
Bizottsághoz beérkezett idevágó panaszokat, petíciókat és parlamenti
kérdéseket. A rendelet a nem harmonizált területen
határozza meg egyrészt a nemzeti hatóságok, másrészt pedig a valamely
tagállamban már jogszerűen forgalmazott terméket egy másik tagállamban
értékesíteni kívánó vállalkozások jogait és kötelezettségeit arra az esetre, ha
a hatáskörrel rendelkező hatóságok a termék tekintetében a nemzeti
műszaki szabályokkal összhangban korlátozó intézkedéseket szándékoznának
hozni. Az általános megítélés szerint a jogszabály hasznos, és hozzájárult a
kölcsönös elismerés elvének fokozott tudatosításához. A rendelet csökkentette
azon gazdasági szereplők terheit, amelyek egy másik tagállamban már
jogszerűen forgalmazott terméket kívánnak egy másik tagállamban forgalomba
hozni. A jelentés igazolja, hogy a rendelet általában
véve megfelelő módon működik, és egyelőre nem szükséges
módosítani azt. Megállapítja továbbá, hogy a rendelet alkalmazásával
összefüggő nehézségek láthatóan koncentráltan kapcsolódnak bizonyos
termékkategóriákhoz. 2. HÁTTÉR Az áruk EU-n belüli szabad mozgása még mindig
számos műszaki akadályba ütközik. Ilyenek akkor fordulnak elő, amikor
a nemzeti hatóságok olyan nemzeti szabályokat alkalmaznak, amelyek a más
tagállamokból érkező, ott jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott
termékek által teljesítendő követelményeket állapítanak meg (pl. azok
rendeltetése, formája, mérete, tömege, összetétele, megjelenése, címkézése és
csomagolása tekintetében). Hacsak ezek a szabályok nem másodlagos uniós
jogszabály végrehajtására szolgálnak, olyan műszaki akadályt képeznek,
amelyre az EUMSZ 34. és 36. cikke vonatkozik. Ez akkor is így van, ha a
szabályok megkülönböztetés nélkül valamennyi termékre – a külföldi és a
belföldi termékekre egyaránt – vonatkoznak. 2.1. A
kölcsönös elismerés elve Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési
gyakorlatából eredő kölcsönös elismerés elve[5] az egyik olyan eszköz, amely a
belső piacon az áruk szabad mozgását biztosítja. A kölcsönös elismerés
azokra a termékekre vonatkozik, amelyek nem tartoznak a uniós harmonizációs
jogszabályok hatálya alá, illetve a termékek olyan vonatkozásaira, amelyek e
jogszabályok hatályán kívül esnek. A kölcsönös elismerés elvének értelmében a
különféle nemzeti műszaki szabályok továbbra is együtt léteznek a
belső piacon belül. A tagállamok azonban elvben nem tilthatják meg
területükön az olyan áruk értékesítését, amelyeket egy másik tagállamban
jogszerűen gyártottak vagy forgalmaznak, még akkor sem, ha ezen árukat a
saját áruikra vonatkozó előírásoktól eltérő műszaki vagy mennyiségi
előírások szerint gyártották. A tagállamok csak nagyon szigorú feltételek
mellet térhetnek el ezen elvtől, és hozhatnak olyan intézkedéseket,
amelyek megtiltják vagy korlátozzák az ilyen áruk nemzeti piacukra jutását. Így a nem harmonizált területen a kölcsönös
elismerés elve egy szabályból és egy kivételből áll: ·
az általános szabály az, hogy a rendeltetési
tagállamban a nemzeti műszaki szabály létezése ellenére a másik
tagállamban jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott termékek élvezik az
EU működéséről szóló szerződésben garantált szabad mozgás
alapjogát; ·
a kivétel pedig az, hogy ez a jog a más tagállamban
jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott termékeket nem illeti meg akkor,
ha a rendeltetési tagállam bizonyítani tudja, hogy alapvető fontosságú az
érintett termék vonatkozásában, hogy saját műszaki szabályokat írjon
elő, az EUMSZ 36. cikkében leírt indokok (a közerkölcs, a közrend, a
közbiztonság, az emberek, az állatok és a növények egészségének és életének
védelme stb.) vagy a Bíróság ítélkezési gyakorlatában kialakított, feltétlenül
érvényesítendő követelmények alapján, valamint az arányosság elvének
betartása mellett. 2.2. A
764/2008/EK rendelet Egészen a közelmúltig a kölcsönös elismerés
elvének megvalósítását jelentős mértékben akadályozta a bizonyítási
teherhez kapcsolódó jogbizonytalanság. Többek között ezért fogadta el az EU az
egyes nemzeti műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban
jogszerűen forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó
eljárások megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül
helyezéséről szóló 764/2008/EK rendeletet. A rendelet nem fedi le a kölcsönös elismerés elve
alkalmazásának teljes területét, de ez nem is volt szándék. Ehelyett
megállapítja azokat a szabályokat és eljárásokat, amelyeket a tagállamok
illetékes hatóságainak akkor kell követniük, ha a tagállami műszaki
szabályok alapján olyan határozatot hoznak vagy szándékoznak hozni, amely
hátrányosan érintené egy valamely másik tagállamban jogszerűen
forgalmazott és az EUMSZ 34. cikkének hatálya alá tartozó termék szabad
mozgását. A nemzeti hatóságok ezért kötelesek alkalmazni a
rendeletet, amennyiben a meghozandó közigazgatási határozat: (1)
egy másik tagállamban jogszerűen forgalmazott
termékre vonatkozik; (2)
olyan termékre vonatkozik, amely nem tartozik
harmonizált uniós jogszabály hatálya alá; (3)
címzettjei gazdasági szereplők; (4)
műszaki előíráson alapul; és (5)
közvetlen vagy közvetett hatására a terméket: a) tilos forgalomba hozni; b) át kell alakítani, vagy további
vizsgálatot kell rajta végezni, mielőtt forgalomba lehetne hozni vagy
forgalmazni lehetne; vagy c) ki kell vonni a forgalomból. A rendelet a bizonyítás terhét azon tagállam
hatóságaira rója, amely a piacra lépést el kívánja utasítani. A hatóságoknak
írásban kell megadniuk a pontos műszaki vagy tudományos indokokat, amelyek
alapján meg kívánják tagadni a termék nemzeti piacukra való lépését. A rendelet
lehetőséget ad a gazdasági szereplőnek arra, hogy megvédje
álláspontját, és megalapozott érveket nyújtson be az illetékes hatósághoz. Azzal, hogy a rendelet minden tagállamban egy vagy
több termékinformációs kapcsolattartó pont kialakításáról rendelkezik,
csökkenti a vállalkozások azon kockázatát is, hogy termékeik nem jutnak be a
rendeltetési tagállam piacára. A rendelet alapvető szemlélete az
átláthatóságot és a hatékonyságot egyesíti: a vállalkozások és nemzeti
hatóságok közötti információcsere átláthatóságát, valamint az ellenőrzések
és vizsgálatok felesleges megkettőzésének elkerülése által elért
hatékonyságot. A vállalkozások és a hatóságok közötti, megelőzési céllal
folytatott párbeszéd, amely teljes mértékben kihasználja a szabad mozgással
kapcsolatos problémák megelőzésére, illetve békés és hatékony rendezésére
szolgáló eszközöket, a rendelet alapmechanizmusának tekinthető. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
fő értékének főként azt tekintik, ahogy ez a jogi eszköz az
információk költségét csökkentette (például azáltal, hogy a tagállami
műszaki szabályokat könnyebben elérhetővé tette a kkv-k számára), és
ezáltal megkönnyítette az áruk szabad mozgása és a kölcsönös elismerés elvének[6] kiaknázását. A kölcsönös elismerésről szóló rendelet
mind a 27 tagállamban hatályban van. E jelentés írásakor az EGT-megállapodás
alapján való elfogadása még függőben van. Noha a kölcsönös elismerés elve
az EU és Törökország közötti kapcsolatokban is érvényesül[7], a kölcsönös elismerésről
szóló rendelet alkalmazása nem kötelező[8].
3. A
764/2008/EK RENDELET ALKALMAZÁSA 2009–2012 KÖZÖTT A vizsgált időszakban a Bizottság
elsősorban, de nem kizárólag a tagállamok által hozzá intézett értesítések
és jelentések révén kísérte figyelemmel a rendelet alkalmazását. A tanácsadó
bizottság üléseit is megszervezte. A Bizottság ezenkívül célirányos
intézkedéseket is tett annak érdekében, hogy a kölcsönös elismerés elvét és a
kölcsönös elismerésről szóló rendeletet szélesebb körben ismertté tegye az
egységes piacon. 3.1. Termékinformációs
kapcsolattartó pontok létrehozása A 9. cikk (1) és (2) bekezdése
előírja, hogy a tagállamok jelöljenek ki termékinformációs kapcsolattartó
pontokat, a Bizottság pedig tegye közzé és rendszeresen frissítse a
kapcsolattartó pontok elérhetőségi adatait is tartalmazó listát. 3.2. A
termékek listájának elkészítése A 12. cikk (4) bekezdése azt írja
elő a Bizottságnak, hogy tegye közzé azon termékek nem kimerítő
listáját, amelyek nem tartoznak az uniós harmonizációs jogalkotás hatálya alá. A termékinformációs kapcsolattartó pontok
elérhetőségi adatait közzétették a Hivatalos Lapban[9]. Az uniós harmonizációs
jogszabályok hatálya alá nem tartozó termékek listáját tartalmazó adatbázissal
együtt ezeket a Bizottság most már online is elérhetővé[10] tette azzal a céllal, hogy
megkönnyítse a gazdasági szereplők, a termékinformációs kapcsolattartó
pontok és a tagállamok illetékes hatóságai közötti információcserét. 3.3. A
tagállamok által küldött értesítések A rendelet 6. cikkének (2) bekezdése és
7. cikkének (2) bekezdése megállapítja a nemzeti hatóságok azon
kötelezettségét, hogy értesíteniük kell a gazdasági szereplőket és a
Bizottságot a 2. cikk (1) bekezdésében említett olyan határozatokról[11] és egyéb határozatokról,
amelyek ideiglenesen felfüggesztik a termék forgalmazását. A rendelet
2009. május 13-i hatálybalépésétől
2011. december 31-ig tartó időszakban a Bizottság 1 524
értesítést kapott a 6. cikk (2) bekezdése alapján, a 7. cikk
(2) bekezdése alapján viszont egyet sem. Ezen értesítések 90 %-a nemesfém tárgyakra
vonatkozott, a fennmaradó rész pedig különféle termékekre: élelmiszerekre (vagy
élelmiszer-adalékanyagokra/gyógyszerekre), energiaitalokra és elektromos
berendezésekre. Eddig hét tagállamból érkeztek értesítések. Az
értesítések közül 1 378 azonban egyetlen tagállamból érkezett, és
nemesfém tárgyra vonatkozott. Miként a 3.4. pontban részletesen szerepel, a
Bizottság szerint ez arra utal, hogy a tagállamok nem értesítik az általuk
hozott összes olyan határozatról, amely a rendelet 6. cikkének
(2) bekezdésének és 7. cikkének hatálya alá tartozik. A nemesfémekre vonatkozó értesítések nagy száma a
Bizottság szerint azzal magyarázható, hogy számos tagállamban régóta fennálló,
állandó ellenőrző szervek (nemesfémvizsgáló intézetek) léteznek,
amelyek kifejezetten a nemesfémek vizsgálatára, fémjelzésére és
ellenőrzésére szakosodtak. Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság a múltban
két különböző javaslatot is tett a nemesfém tárgyakra vonatkozó nemzeti
jogszabályok harmonizálására. Az elsőt[12]
1975-ben nyújtotta be, és 1977-ben vonta vissza. A legutóbbit[13] 1993-ben nyújtotta be. Több
tagállam (amely kötelező fémjelzési rendszert alkalmaz) mereven ellenezte
ezeket a javaslatokat, és még a módosított javaslat ellen is sokan tiltakoztak
1994-ben való benyújtását követően. Mivel a következő évek során nem
sikerült megállapodásra jutni, a Bizottság 2005. március 24-én visszavonta
javaslatát. A Bíróság későbbiekben hozott, idevágó
ítéletei[14]
egyértelművé tették, hogy a valamely tagállamban a függetlenség
biztosítékaival szolgáló szerv által a fogyasztóknak megfelelő
tájékoztatást nyújtó fémjellel jogszerűen ellátott nemesfém tárgyak másik
tagállamban történő forgalmazását engedélyezni kell. A rendeltetési
tagállamban gyártott termékekre nyomott jóváhagyott fémjelek és a más
tagállamokból behozott termékekre nyomott, azonos típusú fémjelek között[15] tilos a különbségtétel. Harmonizált uniós jogszabályok hiányában a
nemesfém tárgyak tagállamok közötti szabad mozgását a kölcsönös elismerésnek a Houtwipper
ügyben hozott ítélettel[16]
lefektetett alapjait követve lehet biztosítani. Következésképpen a Bizottság
jelenleg nem tervezi, hogy ezen a területen további harmonizációra tegyen
javaslatot. Ami az élelmiszereket, élelmiszer-adalékanyagokat
és gyógyszereket illeti, tekintettel az e területen elért részleges
harmonizációra, lehetnek különbségek a tagállamok jogszabályai között (pl. a
tekintetben, hogy egyes termékeket gyógyszerként vagy élelmiszerként sorolnak
be a különböző tagállamokban, az étrend-kiegészítők gyártásához
vitaminokon és ásványi anyagokon kívül más anyagokat is felhasználnak-e stb.).
Ezek olyan tényezők lehetnek, amelyek befolyásolhatják e termékek szabad
mozgását. Ezekben az ágazatokban további harmonizálás van tervbe véve. 3.4. A
tagállamok éves jelentései A rendelet 12. cikkének (1) bekezdése
szerint a tagállamok évente jelentést küldenek a Bizottságnak a rendelet
alkalmazásáról. A jelentésben szerepelnie kell legalább annak, hogy hány és
milyen terméktípusra vonatkozó írásbeli értesítést küldtek ki a 6. cikk
(1) bekezdése alapján; megfelelő információknak a 6. cikk
(2) bekezdése alapján meghozott határozatokról, ideértve a határozat
indokolását és az érintett termékek típusát is; valamint a 6. cikk
(3) bekezdése szerint meghozott határozatok számának, amelyek az eredeti
tervek szerint elmarasztalóak lettek volna, de amelyeket végül nem fogadtak el,
valamint az érintett termékek típusának. Eddig a tagállamok három ilyen jelentést küldtek a
Bizottságnak: az első jelentés a rendelet 2009 májusától 2010 májusáig
terjedő időszakban való alkalmazására terjedt ki, a második a
2010-től 2011-ig terjedő hasonló időszakot vizsgálta, egy
kiegészítő jelentés pedig a 2011. december 31-ig terjedő
időszakot. A jelentéseket a továbbiakban a naptári évekhez kell igazítani. A fent megadott információkon kívül a Bizottság a
következőkre tett javaslatot: ·
azon termékek és/vagy ágazatok típusainak
vizsgálata, amelyekkel kapcsolatban a rendeletet a legtöbbször alkalmazták; ·
a termékinformációs kapcsolattartó pontok
felépítésére és működésére vonatkozó tájékoztatás (személyzeti kérdések, a
megkeresések száma és jellege, a felmerült problémák stb.); ·
a rendelet alkalmazása során tapasztalt nehézségek
értékelése és a lehetséges fejlesztésekre vonatkozó javaslatok; továbbá ·
a rendelet által a kölcsönös elismerés elvének
gyakorlati érvényesülésre gyakorolt hatás értékelése. A jelentésekből a következő lényeges
tanulságok vonhatók le: (1)
A tagállamok szinte egyhangúlag kedvezően
vélekedtek arról, hogy a rendelet mennyire hatékonyan tudatosítja a kölcsönös
elismerés elvét az EU-n belüli kereskedelemben részt vevő
vállalkozásokban. (2)
A határozatok, tájékoztatáskérések és a nemzeti
hatóságokhoz érkező panaszok többsége bizonyos árukategóriákra vonatkozik:
nemesfém tárgyakra, élelmiszerekre, élelmiszer-adalékanyagokra és
étrend-kiegészítőkre, építőipari termékekre, műtrágyákra,
gépjárműalkatrészekre, elektromos készülékekre és forrásvízre. (3)
Ezek alapján megerősíthető, hogy a
nemzeti hatóságok nem mindig tájékoztatják a Bizottságot az általuk hozott
kedvezőtlen határozatokról. Ennek több oka is lehet: –
egyes decentralizált közigazgatású tagállamokban a
regionális és a helyi szervek hozhatnak – és hoznak is – olyan kedvezőtlen
határozatokat, amelyekről nem tájékoztatják sem a központi kormányzatot
(amely az éves jelentéseket készíti), sem a Bizottságot, –
úgy tűnik, még mindig van némi félreértés a
rendelet hatályát[17]
és a többi uniós jogszabállyal[18]
való kapcsolatát illetően; így több, az egyes tagállamok által hozott
kedvezőtlen határozatot nem vettek figyelembe a rendelet 2. cikkének
(1) bekezdésében említett határozatok között, és azokról nem tájékoztatták
a Bizottságot. Emellett a vállalkozások, a termékinformációs
kapcsolattartó pontok és a nemzeti hatóságok egyaránt gyakran említik: némi
bizonytalanság övezi azt a kérdést, hogy a kölcsönös elismerés elvét miként és
mikor kell alkalmazni a gyakorlatban. Ennek a problémának a megoldására az
alábbi 4. pontban részletezett további tájékoztatás tűnik a
megfelelő módszernek. A Bizottság ezennel emlékeztet arra, amiről a
rendelet 6. cikkének (2) bekezdése és 7. cikkének
(2) bekezdése rendelkezik, miszerint ha a nemzeti hatóságok a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet hatálya alá eső határozatot hoznak, arról
kötelesek a gazdasági szereplőt és a Bizottságot egyidejűleg
tájékoztatni. 3.5. A
kölcsönös elismeréssel foglalkozó tanácsadó bizottság ülései A rendelet 13. cikke alapján létrehozott
tanácsadó bizottság eddigi három ülésén a Bizottság és a tagállamok[19] képviselői a rendelet
alkalmazásával összefüggő kérdéseket vitattak meg. Az első három ülés legfontosabb vitatémái a
következők voltak: a Bizottság által készített iránymutatások (lásd az
alábbi 4.1. pontot), a termékinformációs kapcsolattartó pontok szerepe, a
rendelet hatálya alá tartozó termékek listája, a tájékoztatási
kötelezettségekkel kapcsolatos kérdések, a rendelet alkalmazása során
tapasztalt nehézségek és a rendelet 11. cikkében említett telematikai
hálózat által a termékinformációs kapcsolattartó pontok és/vagy a tagállamok
illetékes hatóságai közötti információcserére vonatkozóan biztosított
lehetőségek értékelése. 4. INFORMÁCIÓSZOLGÁLTATÁS A Bizottság iránymutatásokat dolgozott ki a
rendelet bizonyos ágazatokban való alkalmazásához, és egyéb lépéseket is tett
azzal a céllal, hogy jobban érvényesítse a kölcsönös elismerés elvét és javítsa
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet alkalmazását. 4.1. Iránymutatások A Bizottság a tanácsadó bizottság tagjainak
kérésére és közreműködésével iránymutatások sorozatát készítette el
(jelenleg 9 létezik), amelyek gyakorlati tájékoztatást nyújtanak a rendelet
egyes konkrét kérdésekben való alkalmazásáról. Ezek a következőkre
terjednek ki: ·
a 98/34/EK irányelv és a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet közötti összefüggés, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása nemesfém tárgyakra, ·
a 2001/95/EK irányelv és a kölcsönös
elismerésről szóló rendelet közötti összefüggés, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása étrend-kiegészítőkre, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása kábítószerekre és pszichotrop anyagokra, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása előzetes engedélyezési eljárásokra, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása fegyverekre és lőfegyverekre, ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása műtrágyákra és táptalajokra, valamint ·
a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazása CE-jelölés nélküli építési termékekre. A Bizottság ezeket az indikatív, jogilag nem
kötelező erejű dokumentumokat a kölcsönös elismerésről szóló
weboldalán[20]
is közzétette. A dokumentumokat, melyek célja, hogy „felhasználóbarát”
iránymutatást adjanak a rendelet alkalmazásáról, frissíteni fogják a
tagállamok, hatóságok és vállalkozások tapasztalataival és információival. 4.2. Útmutató
a Szerződésnek az áruk szabad mozgását szabályozó rendelkezéseinek
alkalmazásához A kölcsönös elismerés elvének alkalmazása az áruk
szabad mozgására vonatkozó elvek alapvető ismeretét igényli. A Bizottság
közzétette „Az áruk szabad mozgása. Útmutató a Szerződésnek az áruk szabad
mozgását szabályozó rendelkezéseinek alkalmazásához” című dokumentumot,
amelyben elsősorban a kölcsönös elismerés elvét magyarázza el, és
összefoglalja a Bíróság e témával leginkább összefüggő ügyeiben hozott
ítéleteit. A dokumentum elérhető a Bizottságnak a nem harmonizált
ágazatban érvényesülő szabad mozgásról szóló weboldalán[21]. 4.3. Konferenciák,
szemináriumok és kerekasztal-beszélgetések 2009 óta 12 szemináriumra került sor a
Bizottság szervezésében vagy részvételével a belső piacon érvényesülő
kölcsönös elismerésről és a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazásáról. A legfontosabb résztvevők a tudományos világból és a
kölcsönös elismerés által leggyakrabban érintett gazdasági ágazatokból
érkeztek. A nemzeti hatóságok támogatták, hogy rendszeresen tartsanak ilyen
szemináriumokat. 5. A
RENDELET BETARTÁSA A jelentésben vizsgált időszak alatt sem
a Bíróság nem hozott a témával kapcsolatos ítéletet, sem a kölcsönös elismerésről
szóló rendelet alkalmazására vonatkozó jogsértési eljárásra nem került sor. Mivel a rendelet az Európai Unió közvetlenül
alkalmazandó jogalkotási aktusa, valamennyi tagállamban azonnal és közvetlenül
végrehajtandó. Miként a rendelet előírja, a hatálya alá tartozó
határozatoknak meg kell határozniuk a rendelkezésre álló jogorvoslati
lehetőségeket, hogy a gazdasági szereplők keresetet nyújthassanak be
az illetékes nemzeti bíróságnál vagy törvényszéknél. Így a Bizottság véleménye
szerint a rendelet konkrét helyzetekben való helyes alkalmazásával
összefüggő ügyekkel az illetékes nemzeti szerveknek kell foglalkozniuk,
bár nincs eleve kizárva a Bizottság esetleges fellépése. 6. KÖVETKEZTETÉSEK A fentiek fényében megállapítható, hogy a
kölcsönös elismerésről szóló rendelet bizonyos vonatkozásai folyamatos
nyomon követést igényelnek, és további tisztázásra is szorulhatnak. A fenti 3.3. és 3.4. pontban említett
egyes árukategóriáktól eltekintve az Európai Bizottság a következő
kérdéseket illetően javasolja, hogy a kölcsönös elismeréssel foglalkozó
tanácsadó bizottság révén rendszeres és szoros nyomon követésre kerüljön sor: ·
az annak bizonyítása során felmerülő
nehézségek, hogy egy terméket egy másik tagállamban jogszerűen
forgalmaznak, ·
az annak meghatározása során felmerülő
nehézségek, hogy mely jogi rendelkezéseket kell alkalmazni és melyek az
illetékes nemzeti hatóságok, ·
az eltérő vizsgálati módszerek, amelyekre a
tagállamok hagyatkoznak, és azok lehetséges kompatibilitása a kölcsönös
elismerés során, továbbá ·
az előzetes engedélyezési eljárások szerepe. A rendelet alkalmazására vonatkozó
információkat figyelembe véve a Bizottság jelenleg nem tartja szükséges a
rendelet módosítását. Mindazonáltal a Bizottság hangsúlyozni
szeretné az amelletti elkötelezettségét, hogy továbbra is figyelemmel kísérje a
kölcsönös elismerés különösen fontos területét az egységes piacon a
következők révén: a) a tájékoztatás javítása és képzésfejlesztés; b) a
szabad mozgással kapcsolatos problémák megelőzésére, illetve békés és
hatékony rendezésére szolgáló eszközök igénybe vétele, és c) szükség esetén az
uniós jog által a törvénytelen akadályok felszámolására biztosított
lehetőségek igénybe vétele. Ennek értelmében a Bizottság azt javasolja,
hogy a kölcsönös elismerés meglévő uniós jogi kerete működésének
elemzése céljából a 2012–2017 közötti időszakban a tanácsadó bizottság
folytassa a fent említett területekre tartozó témák vizsgálatát és
megvitatását. Amennyiben a kölcsönös elismerésről szóló rendelet
alkalmazásában nagyobb gyakorlati jelentőségű eltérések merülnének
fel a tagállamok között, a Bizottság beavatkozása biztosra vehető. Végül hangsúlyozni kell, hogy általánosságban
a kölcsönös elismerés, közelebbről pedig magának a rendeletnek az
alkalmazása nem mindig jelent megoldást arra, hogy biztosított legyen az áruk
szabad mozgása az egységes piacon. Továbbra is a harmonizáció az egyik
leghatékonyabb eszköz mind a gazdasági szereplők, mind a nemzeti hatóságok
számára. A Bizottság a rendelet 12. cikkének
(3) bekezdése szerint ezért továbbra is figyelemmel kíséri a rendelet
alkalmazását és hatásait, és a 764/2008/EK rendelet alkalmazásáról szóló
következő jelentésében értékeli, hogy szükség van-e módosításokra a
jövőben. xxx A Bizottság felkéri az Európai Parlamentet, a
Tanácsot, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, hogy vegyék
tudomásul ezt a jelentést. [1] Az Európai Parlament és a Tanács
764/2008/EK rendelete (2008. július 9.) az egyes nemzeti
műszaki szabályoknak a valamely másik tagállamban jogszerűen
forgalmazott termékekre történő alkalmazására vonatkozó eljárások
megállapításáról és a 3052/95/EK határozat hatályon kívül
helyezéséről (EGT-vonatkozású szöveg) (HL L 218., 2008.21.13.,
21. o.). [2] Erre a három ülésre 2009. március 4-én,
2010. november 19-én és 2011. november 30-án került sor. [3] Ezek a jelentések a 2009. május 13-tól (a
kölcsönös elismerésről szóló rendelet hatálybalépésének napjától)
2011. december 31-ig tartó időszakot ölelik fel. [4] A termékinformációs kapcsolattartó pontokat a rendelet
9. cikke hozta létre, feladataikat pedig a 10. cikk határozta meg. [5] Az elv a Bíróság híres, Cassis de Dijon-ügyben
hozott, 1979. február 20-i ítéletéből ered (a 120/78. sz. Rewe-Zentral
ügy (EBHT 1979., 649. o.), és az áruk belső piaca új fejlődésének
alapját képezte. Noha kezdetben ezt a Bíróság ítélkezési gyakorlata
kifejezetten nem említette, mára teljes mértékben elismert [lásd pl. a
C-110/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügy (EBHT 2009., I-519. o.)
34. pontját]. [6] Lásd: Pelkmans, J., „Mutual recognition: rationale,
logic and application in the EU internal goods market” (Kölcsönös
elismerés: alapvető értelme, logikája és alkalmazása az EU belső
árupiacán), a „Ökonomische Analyse des Europarechts: Primärrecht,
Sekundärrecht und die Rolle des EuGH” (Az európai jog gazdasági elemzése:
elsődleges jog, másodlagos jog és az Európai Bíróság szerepe) című,
2010. március 24–26-án megrendezett XII. Travemündei Szimpóziumon
elhangzott előadás. [7] A kölcsönös elismerés elvének a Törökországban
jogszerűen gyártott és/vagy forgalmazott termékek tekintetében való
kötelező alkalmazásának alapja a vámunió végső szakaszának
megvalósításáról szóló, 1995. december 22-i 1/95 EK–Törökország
társulási tanácsi határozat (HL L 35., 1996.2.13., 1. o.)
5–7. cikke, amelyek az EU és Törökország között a mennyiségi
korlátozásokkal azonos hatású intézkedések megszüntetéséről rendelkeznek.
Az 1/95 határozat 66. cikke értelmében az 5–7. cikket a
végrehajtásuk és a vámunió hatálya alá tartozó termékekre vonatkozó alkalmazásuk
tekintetében az Európai Unió Bíróságának vonatkozó határozataival összhangban
kell értelmezni. A Bíróságnak az EUMSZ 34. és 36. cikkével
összefüggő kérdésekre vonatkozó ítélkezési gyakorlatából – különösen a Cassis
de Dijon ügyben hozott ítéletből – eredő elvek ezért az EU tagállamaira
és Törökországra is vonatkoznak. [8] Mindazonáltal Törökország a közelmúltban vállalta, hogy
elindítja a belső eljárást a kölcsönös elismerésnek a nem harmonizált
területeken való érvényesüléséről szóló rendelettervezetének elfogadása
érdekében. [9] A termékinformációs kapcsolattartó pontok
elérhetőségi adatait először a Hivatalos Lap
2009. augusztus 7-i HL C 185. számában tették közzé a
6–12. oldalon. [10] http://ec.europa.eu/enterprise/intsub/a12/. [11] Azaz az olyan közigazgatási határozatokról, amelyek
közvetlen vagy közvetett hatása a szóban forgó termék vagy terméktípus
forgalomba hozatalának megtiltása, a termék vagy terméktípus átalakítása vagy
további vizsgálata, mielőtt azt forgalomba lehetne hozni vagy forgalomban
lehetne tartani, vagy a termék vagy terméktípus forgalomból való kivonása. [12] Proposition de directive du Conseil concernant le
rapprochement des législations des états membres relatives aux ouvrages en
métaux précieux, COM/1975/607/végleges,
1975. december 1. (HL C 11., 1976.1.16., 2. o.). [13] Javaslat – A Tanács irányelve a nemesfém tárgyakról,
COM(93) 322 végleges, 1993. október 14.; módosította: Módosított
javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a nemesfém tárgyakról,
COM(94) 267 végleges, 1994. június 30. [14] A legfontosabb ügyek: a Bíróság által C-220/81. sz.
ügyben, a Timothy Frederick Robertson és mások elleni büntetőeljárásban
1982. június 22-én hozott ítélet, a Bíróság által a C-293/93. sz.
ügyben, a Ludomira Neeltje Barbara Houtwipper elleni büntetőeljárásban
1994. szeptember 15-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-04249. o.), és a
Bíróság által a C-30/99. sz., Bizottság kontra Írország ügyben
2001. június 21-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-04619. o.). [15] A kérdésre vonatkozó további részletesebb információkért
lásd az alábbi 4.1. pontban említett, „A kölcsönös elismerésről szóló
rendelet alkalmazása nemesfém tárgyakra” című, iránymutatásokat tartalmazó
dokumentumot. [16] A C-293/93. sz. ügy. Lásd a 14. lábjegyzetet. [17] Különösen egyes tagállamokban az előzetes
engedélyezési eljárások tekintetében (amelyekre a rendelet éppen ezért nem
terjed ki). [18] Elsősorban a 2001/95/EK irányelvvel (az
általános termékbiztonságról szóló irányelv). [19] Továbbá 2011 óta az EFTA. [20] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/free-movement-non-harmonised-sectors/mutual-recognition/. [21] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/free-movement-non-harmonised-sectors/index_en.htm.