EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 02004R0138-20220502
Regulation (EC) No 138/2004 of the European Parliament and of the Council of 5 December 2003 on the economic accounts for agriculture in the Community (Text with EEA relevance)Text with EEA relevance
Consolidated text: Uredba (EZ) br. 138/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. prosinca 2003. o ekonomskim računima u poljoprivredi na području Zajednice (Tekst značajan za EGP)Tekst značajan za EGP
Uredba (EZ) br. 138/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. prosinca 2003. o ekonomskim računima u poljoprivredi na području Zajednice (Tekst značajan za EGP)Tekst značajan za EGP
02004R0138 — HR — 02.05.2022 — 007.001
Ovaj je tekst namijenjen isključivo dokumentiranju i nema pravni učinak. Institucije Unije nisu odgovorne za njegov sadržaj. Vjerodostojne inačice relevantnih akata, uključujući njihove preambule, one su koje su objavljene u Službenom listu Europske unije i dostupne u EUR-Lexu. Tim službenim tekstovima može se izravno pristupiti putem poveznica sadržanih u ovom dokumentu.
UREDBA (EZ) br. 138/2004 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 5. prosinca 2003. o ekonomskim računima u poljoprivredi na području Zajednice ( L 033 5.2.2004, 1) |
Koju je izmijenila:
|
|
|||
br. |
stranica |
datum |
||
L 52 |
9 |
25.2.2005 |
||
L 168 |
14 |
21.6.2006 |
||
L 65 |
5 |
8.3.2008 |
||
UREDBA (EZ) br. 1137/2008 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 22. listopada 2008. |
L 311 |
1 |
21.11.2008 |
|
UREDBA (EU) br. 1350/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 11. prosinca 2013. |
L 351 |
1 |
21.12.2013 |
|
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/280 оd 3. prosinca 2018. |
L 47 |
7 |
19.2.2019 |
|
UREDBA (EU) 2022/590 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA od 6. travnja 2022. |
L 114 |
1 |
12.4.2022 |
(*) |
Ovaj akt nije nikada objavljen na hrvatskome. |
UREDBA (EZ) br. 138/2004 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 5. prosinca 2003.
o ekonomskim računima u poljoprivredi na području Zajednice
(Tekst značajan za EGP)
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom uvode ekonomski računi u poljoprivredi na području Zajednice (dalje u tekstu ERP) te se utvrđuje sljedeće:
metodologija izrade ERP-a (zajednički standardi, definicije, klasifikacije i računovodstvena pravila) koja se namjerava koristiti pri izradi računa na usporedivim osnovama za potrebe Komisije i pri dostavljanju podataka Zajednici sukladno članku 3.;
vremenski rokovi za dostavljanje poljoprivrednih računa sastavljenih u skladu s metodologijom izrade ERP-a.
Članak 2.
Metodologija
Ti se delegirani akti donose samo ako ne mijenjaju osnovne koncepte Priloga I., ne zahtijevaju dodatna sredstva za proizvođače unutar Europskog statističkog sustava za njihovu provedbu te ne nameću značajno dodatno opterećenje za države članice ili davatelje podataka.
Komisija valjano opravdava statističke mjere predviđene u tim delegiranim aktima, koristeći, prema potrebi, doprinose relevantnih stručnjaka temeljene na analizi isplativosti, uključujući ocjenu opterećenja za davatelje podataka i troškova proizvodnje, kako je navedeno u članku 14. stavku 3. točki (c) Uredbe (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća ( 1 ).
Članak 3.
Dostavljanje podataka Komisiji
Međutim, prva dostava podataka o regionalnim ekonomskim računima u poljoprivredi (,RERP-ovi’) na razini NUTS 2 u smislu Uredbe (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća ( 2 ) provodi se do 30. rujna 2023.
Ti delegirani akti ne smiju nametnuti značajno dodatno opterećenje za države članice ili davatelje podataka.
Komisija valjano opravdava statističke mjere predviđene u tim delegiranim aktima, koristeći, prema potrebi, doprinose relevantnih stručnjaka temeljene na analizi isplativosti, uključujući ocjenu opterećenja za davatelje podataka i troškova proizvodnje, kako je navedeno u članku 14. stavku 3. točki (c) Uredbe (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća.
Članak 3.a
Diseminacija statističkih podataka
Ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća ( 3 ) i Uredbu (EZ) br. 223/2009, Komisija (Eurostat) besplatno diseminira na internetu podatke koji su Komisiji (Eurostatu) dostavljeni u skladu s člankom 3. ove Uredbe.
Članak 3.b
Ocjena kvalitete
Članak 4.
Izvršavanje ovlasti
Članak 4.a
Postupak Odbora
Članak 4.b
Odstupanja
Članak 5.
Završna odredba
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
PRILOG I.
EKONOMSKI RAČUNI U POLJOPRIVREDI
(ERP)
SADRŽAJ |
|
Predgovor |
|
1. |
Opća obilježja računa |
A. |
Uvod |
B. |
Bazična jedinica i poljoprivredna industrija |
1. |
Bazična jedinica |
2. |
Poljoprivredna industrija |
3. |
Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti |
C. |
Mjerenje outputa |
D. |
Slijed računa |
1. |
Slijed računa u skladu s ►M6 ESA 2010 ◄ |
2. |
Slijed računa u ERP-u |
E. |
Izvori podataka i metoda izračuna za izradu ERP-a |
F. |
Klasifikacija |
1. |
Općenito |
2. |
Definicija karakterističnih djelatnosti u poljoprivredi |
3. |
Definicija karakterističnih jedinica u poljoprivredi |
4. |
Napomene u vezi s različitim stavkama |
5. |
Razlika između poljoprivredne industrije za potrebe izrade ERP-a i poljoprivredne grane u kontekstu nacionalnih računa |
II. |
Transakcije proizvodima |
A. |
Opća pravila |
1. |
Izvještajno razdoblje |
2. |
Jedinice |
3. |
Vrijeme bilježenja |
B. |
Output |
1. |
Opće napomene o konceptu outputa u ►M6 ESA 2010 ◄ i ERP-u |
2. |
Output poljoprivredne djelatnosti: količine |
3. |
Output neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti |
4. |
Output poljoprivredne industrije |
5. |
Vrednovanje outputa |
C. |
Intermedijarna potrošnja |
1. |
Definicija |
2. |
Elementi intermedijarne potrošnje |
3. |
Vrednovanje intermedijarne potrošnje |
D. |
Bruto investicije u kapital |
1. |
Bruto investicije u fiksni kapital (BIFK) |
2. |
Promjene zaliha robe |
3. |
Evidentiranje stoke kao „bruto investicije u fiksni kapital” ili „promjene zaliha” |
III. |
Transakcije raspodjele i drugi tokovi |
A. |
Definicija |
B. |
Opća pravila |
1. |
Izvještajno razdoblje |
2. |
Jedinice |
3. |
Vrijeme bilježenja transakcija raspodjele |
4. |
Opće primjedbe o dodanoj vrijednosti |
C. |
Naknade zaposlenicima |
D. |
Porezi na proizvodnju i uvoz |
1. |
Porezi na proizvode |
2. |
Obrada poreza na dodanu vrijednost PDV |
3. |
Ostali porezi na proizvodnju |
E. |
Subvencije |
1. |
Subvencije na proizvode |
2. |
Ostale subvencije na proizvodnju |
F. |
Dohodak od imovine |
1. |
Definicija |
2. |
Kamate |
3. |
►M6 Zakupnine (od zemljišta i podzemnih nalazišta) ◄ |
4. |
►M6 Dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja (koji nije obuhvaćen ERP-om) ◄ |
G. |
Kapitalni transferi |
1. |
Investicijske potpore |
2. |
Drugi kapitalni transferi |
H. |
Potrošnja fiksnog kapitala |
IV. |
Input rada u poljoprivredi |
V. |
Pokazatelji poljoprivrednog dohotka |
A. |
Definicija dohotka i izravnavajućih stavki |
B. |
Obrada dohotka jedinica koje su organizirane kao društva |
C. |
Definicija pokazatelja poljoprivrednog dohotka |
D. |
Spajanje pokazatelja dohotka za Europsku uniju |
E. |
Deflacija pokazatelja dohotka |
VI. |
Procjena ERP-a u stalnim cijenama |
A. |
Mjere cijene i opsega |
B. |
Načela i metoda za izradu ERP-a u stalnim cijenama |
1. |
Izbor formule indeksa |
2. |
Bazna godina |
3. |
Prezentiranje nizova u odnosu na izvještajnu godinu |
4. |
►M6 Obračun dodane vrijednosti po fiksnim godišnjim cijenama ◄ |
5. |
Raščlanjivanje poreza i subvencija na proizvode na komponente opsega i cijene |
VII. |
Regionalni ekonomski računi u poljoprivredi (‘RERP-ovi’) |
A |
Opća načela |
1. |
Uvod |
2. |
Regionalno gospodarstvo, regionalno područje |
3. |
Bazična jedinica u izradi RERP-ova |
4. |
Metode izrade RERP-ova |
5. |
Koncepti rezidentnosti i područja |
6. |
Poljoprivredna industrija i karakteristične jedinice |
B |
Transakcije proizvodima |
1. |
Output |
2. |
Intermedijarna potrošnja |
3. |
Bruto investicije u kapital |
C |
Transakcije raspodjele i drugi tokovi |
1. |
Opća pravila |
2. |
Dodana vrijednost |
3. |
Potrošnja fiksnog kapitala |
4. |
Subvencije |
5. |
Porezi |
6. |
Naknade zaposlenicima |
7. |
Neto poslovni višak |
8. |
Kamate, zakupnine |
9. |
Poljoprivredni poduzetnički dohodak: opća pravila izračuna |
D |
Kratki pregled provedbe |
1. |
Uvod |
2. |
Definiranje regionalne poljoprivrede |
3. |
Mjerenje poljoprivrednog outputa |
4. |
Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti |
5. |
Intermedijarna potrošnja |
PREDGOVOR
Revizija Europskog sustava računa (ESA 2010) ( 4 ) dovela je do više izmjena osnovne metodologije za ERP kako bi se osigurala usklađenost s ESA-om i omogućilo usklađivanje ERP-a među državama članicama i sa središnjim okvirom nacionalnih računa te osigurala izvedivost izmjena. Ovaj priručnik sastavljen je uzimajući u obzir sva ta razmatranja jer se osim na koncepte, načela i temeljna pravila za izradu ERP-a odnosi i na sve prilagodbe posebnim značajkama u području poljoprivrede.
I. OPĆA OBILJEŽJA RAČUNA
A. UVOD
1.01. |
Sustav integriranih ekonomskih računa trebao bi pružiti sustavan, usporediv i što je moguće potpuniji pregled gospodarskih djelatnosti kako bi poslužio kao temelj za analize, predviđanja i političke mjere. Ogroman broj i raznolikost gospodarskih transakcija i jedinica koje pokriva ovaj sustav mora stoga biti klasificiran prema općim kriterijima i prikazan jasno i jednostavno kroz koherentan sustav računa i tablica. |
1.02. |
Europski sustav integriranih ekonomskih računa, koji je izveden iz revidiranog sustava nacionalnih računa UN-a ( ►M6 SNA 2008 ◄ ) ►M6 ( 5 ) ◄ , izrađen je kao odgovor na konkretne potrebe Europske unije. On utvrđuje koncepte, definicije, računovodstvena pravila i jedinstvene klasifikacije koje moraju koristiti zemlje članice EU-a. |
1.03. |
Gospodarstvo neke zemlje predstavlja zbroj aktivnosti velikog broja jedinica koje sudjeluju u mnogim raznovrsnim transakcijama s ciljem proizvodnje, financiranja, osiguranja, distribucije i potrošnje. Jedinice i skupine jedinica, promatrane u kontekstu sustava nacionalnih računa, moraju biti definirane s obzirom na gospodarske modele koji se ispituju. ►M6 Obilježje ESA-e 2010 jest upotreba dvije vrste jedinica i dva odgovarajuća načina podjele nacionalnoga gospodarstva. ◄ |
1.04. |
Kako bi se omogućila analiza tijekova dohotka, kapitala, financijskih transakcija i imovine, ključno je odabrati jedinice koje predstavljaju interakciju među gospodarskim subjektima (institucionalne jedinice). Kako bi se omogućila analiza proizvodnog procesa, važno je odabrati jedinice koje predstavljaju tehničke i gospodarske odnose (tj. jedinice prema vrsti djelatnosti na lokalnoj razini i jedinice homogene proizvodnje). |
1.05. |
Prema tomu, gospodarstvo je moguće podijeliti na dva različita načina:
i.
na institucionalne sektore ili podsektore koji predstavljaju skupine institucionalnih jedinica;
ii.
na industrije, koje obuhvaćaju skupine jedinica prema vrsti djelatnosti na lokalnoj razini (industrija) ili jedinice homogene proizvodnje (homogena grana). |
1.06. |
Glavna svrha ERP-a jest analiza procesa proizvodnje i primarnog dohotka koji on ostvaruje. Računi se stoga temelje na konceptu industrije. |
1.07. |
ERP-i su prateći računi koji pružaju dopunske informacije i koncepte prilagođene specifičnom karakteru poljoprivredne industrije. Iako se njihova struktura u velikoj mjeri podudara s onom nacionalnih računa, njihova izrada zahtijeva definiranje odgovarajućih pravila i metoda. |
1.08. |
Potrebno je razlikovati dohodak ostvaren poljoprivrednom proizvodnjom od dohotka poljoprivrednih kućanstava, pri čemu potonji obuhvaća, osim dohotka iz poljoprivredne djelatnosti, dohodak iz ostalih izvora (imovine, socijalnih transfera itd.) koje poljoprivredna kućanstva mogu imati. ►M6 Te dvije vrste dohotka (dohodak ostvaren poljoprivrednom proizvodnjom i dohodak poljoprivrednih kućanstava) mjere se u dvije različite svrhe, koje zahtijevaju primjenu dvaju različitih metoda podjele gospodarstva: prva podjela, za potrebe ERP-a, temelji se na proizvodnim jedinicama koje se definiraju s obzirom na gospodarsku djelatnost; druga se temelji na kućanstvima (tj. institucionalnim jedinicama) čiji je glavni izvor dohotka samostalna poljoprivredna djelatnost. ◄ |
B. BAZIČNA JEDINICA I POLJOPRIVREDNA INDUSTRIJA
1. Bazična jedinica
1.09. |
Radi analize tijekova koji se javljaju u proizvodnom procesu te pri uporabi robe i usluga potrebno je odabrati jedinice s naglašenim tehničko-gospodarskim odnosima. Taj zahtjev znači da se u pravilu institucionalne jedinice moraju podijeliti na manje i homogenije jedinice s obzirom na vrstu proizvodnje. Svrha lokalnih jedinica po vrsti djelatnosti (lokalnih JVD-a) jest ispuniti taj zahtjev primjenjujući operativni pristup (ESA 2010, 2.147.) ( 6 ). |
1.10. |
Lokalna jedinica po vrsti djelatnosti (lokalni JVD) dio je JVD-a koji odgovara lokalnoj jedinici. U SNA-i 2008 i ISIC-u Rev. 4 lokalni JVD naziva se pogon. JVD okuplja sve dijelove institucionalne jedinice u ulozi proizvođača koji pridonosi obavljanju djelatnosti na razini razreda djelatnosti (četveroznamenkasta brojčana oznaka) u NACE Rev. 2 (referentna klasifikacija za gospodarske djelatnosti, usp. 1.55.) i odgovara jednoj operativnoj potpodjeli ili većem broju operativnih potpodjela institucionalne jedinice. Informacijski sustav institucionalne jedinice treba za svaki lokalni JVD osigurati, na temelju procjene ili obračuna, barem podatke o vrijednosti proizvodnje, intermedijarnoj potrošnji, naknadama zaposlenicima, poslovnom višku, zaposlenosti i bruto investicijama u fiksni kapital (ESA 2010, 2.148). Lokalna jedinica je institucionalna jedinica ili dio institucionalne jedinice koja proizvodi robu i usluge, a nalazi se na zemljopisno određenom mjestu. |
1.11. |
Iako lokalni JVD može odgovarati institucionalnoj jedinici ili dijelu institucionalne jedinice u ulozi proizvođača, on nikada ne može pripadati dvjema različitim institucionalnim jedinicama. Budući da se većina institucionalnih jedinica koje proizvode robu i pružaju usluge u praksi istodobno bavi različitim djelatnostima (glavnom djelatnošću te jednom ili više sporednih djelatnosti), one se mogu podijeliti na isti broj lokalnih JVD-a ako su dostupne potrebne informacije. No pomoćne djelatnosti (nabava, prodaja, marketing, računovodstvo, prijevoz, skladištenje, održavanje itd.; usp. 1.27.) ne mogu dovesti do stvaranja lokalnog JVD-a, osim ako se obavljaju na odvojenoj lokaciji, smještenoj u regiji koja nije regija lokalnog JVD-a kojemu služe (ESA 2010, 3.13.). |
1.12. |
U osnovi, trebalo bi bilježiti onoliko lokalnih JVD-a koliko ima sporednih djelatnosti, no može se dogoditi da statističke (računovodstvene) informacije ne omogućuju da se sporedne djelatnosti lokalnih JVD-a ili dijelovi tih djelatnosti odvoje od glavnih djelatnosti JVD-a. Ako institucionalna jedinica koja proizvodi robu ili pruža usluge uz glavnu djelatnost ima jednu ili više sporednih djelatnosti, ona se dijeli na isti broj JVD-a, a sporedne djelatnosti klasificiraju se pod pozicije različite od glavne djelatnosti. Pomoćne djelatnosti ne odvajaju se od glavne ili sporednih djelatnosti. No JVD-i koji potpadaju pod posebnu poziciju u sustavu klasifikacije mogu proizvoditi proizvode izvan homogene skupine na račun povezanih sporednih djelatnosti koje se iz dostupnih računovodstvenih dokumenata ne mogu zasebno identificirati. Iz tog razloga JVD može obavljati jednu ili više sporednih djelatnosti. (ESA 2010, 2.149.). |
1.13. |
Smatra se da se djelatnost obavlja ako se kombinacijom izvora kao što su oprema, radna snaga, proizvodne tehnike, informatička mreža ili proizvodi stvaraju određena roba ili usluge. Djelatnost obilježava input proizvoda (robe i usluga), proizvodni proces i output proizvodâ. Glavna djelatnost lokalnog JVD-a jest djelatnost čija dodana vrijednost prelazi dodanu vrijednost bilo koje druge djelatnosti koja se obavlja u istoj jedinici. Klasifikacija glavne djelatnosti određuje se upućivanjem na NACE Rev. 2, prvo na najvišoj razini klasifikacije, a zatim na detaljnijim razinama (ESA 2010, 3.10.). |
2. Poljoprivredna industrija
1.14. |
Grupiranjem svih lokalnih JVD-a koji se bave istom vrstom djelatnosti moguće je odrediti industriju. To omogućuje podjelu gospodarstva na industrije. Klasifikacija industrija ovisi o glavnoj djelatnosti jedinica grupiranih na taj način. ►M6 Na najdetaljnijoj razini klasifikacije, kako je definirana u ESA-i 2010 točki 2.150., industrija obuhvaća sve lokalne JVD-e iz istog razreda (četveroznamenkasta brojčana oznaka) klasifikacije NACE Rev. 2 koje se stoga bave istom glavnom djelatnošću kao što je ona definirana u klasifikaciji NACE Rev. 2. ◄ |
1.15. |
Iako je poljoprivredna industrija ranije bila definirana kao grupiranje jedinica homogene poljoprivredne proizvodnje, lokalni JVD odabran je kao bazična jedinica opisa za izradu ERP-a kako bi se i. omogućio pristup ERP-u sa stajališta ekonomskog stanja u poljoprivredi, tj. kako bi se u potpunosti uzelo u obzir postojanje određenih neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti pri mjerenju ukupne proizvodne djelatnosti poljoprivrednih jedinica te kako bi se ii. zadržala konzistencija s ostalim nacionalnim računima. Ovo predstavlja pomak od analitičkog pristupa koji se temeljio na konceptu jedinice homogene proizvodnje i homogene grane prema statističkom pristupu koji se temelji na pojmu JVD-a na lokalnoj razini i industriji. |
1.16. |
Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti su one djelatnosti čiji se troškovi ne mogu promatrati odvojeno od troškova poljoprivredne djelatnosti. Primjeri su prerada poljoprivrednih proizvoda na poljoprivrednom gospodarstvu, šumarstvo, korištenje šumskih resursa, turizam. Output poljoprivredne industrije rezultat je dviju vrsta djelatnosti:
i.
poljoprivrednih djelatnosti (osnovnih ili sporednih) koje obavljaju poljoprivredne jedinice;
ii.
nepoljoprivrednih neodvojivih sporednih djelatnosti koje obavljaju poljoprivredne jedinice. |
1.17. |
Poljoprivredno gospodarstvo, kao jedinica koja se trenutačno koristi u statističkim istraživanjima o poljoprivredi (popisima stanovništva, istraživanja o strukturi poljoprivrednih gospodarstava), je najprikladniji lokalni JVD za poljoprivrednu industriju (iako određene druge jedinice, kao što su vinogradarske ili maslinarske zadruge ili jedinice koje obavljaju ugovorne poslove itd. moraju biti uključene u nju). Međutim, valja naglasiti da raznovrsne poljoprivredne djelatnosti koje se na njemu mogu obavljati, čine poljoprivredno gospodarstvo posebnom vrstom lokalnog JVD-a. ►M6 Stroga primjena ESA pravila na jedinice i skupinu jedinica zapravo bi trebala rezultirati podjelom poljoprivrednoga gospodarstva na više zasebnih lokalnih JVD-a u slučajevima kada se na istom poljoprivrednom gospodarstvu obavlja nekoliko djelatnosti iz razreda s četveroznamenkastom oznakom prema klasifikaciji NACE Rev. 2 i kada su dostupne informacije koje se zahtijevaju u skladu s točkom 1.10. Prihvaćanje poljoprivrednoga gospodarstva kao lokalnog JVD-a poljoprivredne industrije u nacionalnim računima i ERP-u temelji se na statističkom pristupu. ◄ |
1.18. |
Stoga su računi za poljoprivrednu industriju u biti slični računima poljoprivrednih gospodarstava (računi proizvodnje i stvaranja dohotka). Međutim, kako bi se izbjegla svaka nejasnoća, potrebno je naglasiti da poljoprivredni računi nisu računi poduzeća čija je glavna djelatnost poljoprivreda: prvo, oni ne obuhvaćaju sve nepoljoprivredne djelatnosti gospodarstava (isključuju se djelatnosti koje se mogu odvojiti od poljoprivrednih djelatnosti). Osim toga, oni obuhvaćaju poljoprivredne djelatnosti poduzeća čija glavna djelatnost nije poljoprivreda. Shodno tomu, prihvaćanje poljoprivrednog gospodarstva kao osnovne jedinice za izradu ERP-a ne mijenja ništa na činjenici da su poljoprivredni računi računi u poljoprivrednoj industriji. |
1.19. |
►M6 Budući da u skladu s ESA-om 2010 industrija obuhvaća skupinu jedinica koje kao svoju glavnu djelatnost obavljaju istu ili slične vrste djelatnosti, definicija poljoprivredne industrije u ERP-u ovisi o utvrđivanju karakterističnih djelatnosti i jedinica unutar te industrije. ◄ Odabir karakterističnih poljoprivrednih aktivnosti i jedinica može dovesti do određenih razlika između računa poljoprivredne industrije za potrebe izrade ERP-a i nacionalnih računa (usp. 1.93.). |
1.20. |
►M6 Poljoprivredna industrija tretira se kao skupina svih JVD-a na lokalnoj razini koji obavljaju sljedeće gospodarske djelatnosti kao glavnu ili sporednu djelatnost (za preciznu definiciju poljoprivredne industrije usp. točke od 1.60. do 1.66.): ◄
—
uzgoj kultura, vrtnog i ukrasnog bilja (uključujući proizvodnju vina i maslinovog ulja iz grožđa i maslina uzgojenih na istoj jedinici),
—
uzgoj stoke, peradi i ostalih životinja,
—
biljna proizvodnja povezana s uzgojem stoke, peradi i ostalih životinja,
—
ugovorni poslovi u poljoprivredi,
—
lov, stupičarenje i razmnožavanje divljači, uključujući povezane uslužne djelatnosti.
|
1.21. |
Osim poljoprivrednih gospodarstava, poljoprivredna industrija obuhvaća također i jedinice sastavljene od skupina proizvođača (npr. zadruge) koji proizvode vino i maslinovo ulje, kao i specijalizirane jedinice koje osiguravaju strojeve, materijale i radnu snagu za obavljanje ugovornih poslova. |
1.22. |
Specijalizirane jedinice koje osiguravaju strojeve, materijale i osoblje za obavljanje ugovornih poslova u fazi poljoprivredne proizvodnje (trgovinska poduzeća koja obavljaju ugovorni posao ili nositelji/upravitelji poljoprivrednih gospodarstava koji pružaju usluge kao izvođači) tretiraju se kao dio poljoprivredne industrije. Po strožoj interpretaciji, te jedinice, koje moraju biti obuhvaćene u poljoprivrednoj industriji, moraju obavljati posao koji (a) je dio procesa poljoprivredne proizvodnje, (b) je povezan s proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda, (c) obično obavljaju poljoprivredna gospodarstva, i (d) zapravo obavljaju isključivo specijalizirane jedinice koje osiguravaju strojeve, materijale i radnu snagu. |
1.23. |
If, however, the contract work is not performed entirely by specialised units (e.g. if holders hire machines but employ their own workers), this activity must be recorded in Division 77 of NACE Rev. 2 (Rental and leasing activities); in this case, amounts paid by the holders to enterprises working under contract must be recorded as ‘other goods and services’ under ‘intermediate consumption’ (cf. 2.108). |
1.24. |
Budući da je svrha ERP-a mjerenje, opisivanje i analiza stvaranja dohotka iz poljoprivredne gospodarske djelatnosti (koja je u državama članicama EU-a gotovo isključivo komercijalna djelatnost), odlučeno je da se isključe jedinice za koje poljoprivredna djelatnost predstavlja samo aktivnost u slobodno vrijeme ( 7 ). Nasuprot tomu, jedinice koje se bave naturalnom poljoprivredom uključene su u ERP. Valja naglasiti da poljoprivredni output za vlastitu finalnu potrošnju na poljoprivrednim gospodarstvima mora biti zabilježen u ERP-u. |
3. Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti
1.25. |
Upotreba lokalnog JVD-a kao bazične jedinice za poljoprivrednu industriju podrazumijeva bilježenje nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti u slučajevima kada ih nije moguće odvojiti od glavne poljoprivredne djelatnosti. |
1.26. |
Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti lokalnih poljoprivrednih JVD-a definiraju se u ERP-u kao djelatnosti koje su usko povezane s poljoprivrednom proizvodnjom, a informacije koje se odnose na njihov output, intermedijarnu potrošnju, naknade zaposlenima, input radne snage ili bruto investicije u fiksni kapital ne mogu se u razdoblju statističkog promatranja odvojiti od informacija o glavnoj poljoprivrednoj djelatnosti. |
1.27. |
Osnovne značajke ovih neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti jesu:
—
njihova svrha mora biti prodaja ili razmjena (tijekom računovodstvenog razdoblja ili kasnije, nakon skladištenja), vlastita finalna upotreba od strane proizvođača ili kao plaćanje u naturi (uključujući plaćanje zaposlenima u naturi),
—
one ne smiju biti pomoćne djelatnosti. Pomoćne djelatnosti ne izdvajaju se u posebne subjekte niti se odvajaju od glavnih ili sporednih djelatnosti ili subjekata kojima služe. Sukladno tome, pomoćne djelatnosti moraju se integrirati s lokalnim JVD-om kojemu služe, osim ako su organizirane u odvojene jedinice i smještene u drugoj regiji. Pomoćne djelatnosti pripadaju istoj industriji kao i lokalni JVD koje podupiru. Pomoćne djelatnosti su dopunske djelatnosti (npr. prodaja, marketing, skladištenje, prijevoz za vlastite potrebe; vidjeti ESA 2010, 3.12. i 3.13. te SNA 2008, od 5.35. do 5.44.) koje obavlja neko poduzeće kako bi stvorilo preduvjete za obavljanje svoje glavne djelatnosti ili sporednih djelatnosti. Karakteristično je da se output pomoćnih djelatnosti pojavljuje kao input u različitim tipovima proizvodne djelatnosti,
—
prema dogovoru, one ne smiju obuhvaćati proizvodnju za bruto investicije u fiksni kapital u obliku nepoljoprivrednih proizvoda (kao što su zgrade ili strojevi) za vlastiti račun. Ta proizvodnja za bruto investicije u fiksni kapital u obliku nepoljoprivrednih proizvoda za vlastitu finalnu upotrebu smatra se odvojivom djelatnosti i bilježi se kao proizvodnja lokalnog JVD-a koji je moguće identificirati. Usluge smještaja pružene radnicima kao oblik plaćanja u naravi moraju se tretirati na sličan način (na računu stvaranja dohotka bilježe se kao plaćanje u naravi),
—
moraju biti karakteristične za poljoprivredna gospodarstva, tj. moraju biti od znatne ekonomske važnosti za značajan broj poljoprivrednih gospodarstava,
—
ugovorni posao u poljoprivredi ne smatra se nepoljoprivrednom djelatnošću jer se radi o karakterističnoj djelatnosti (poljoprivredne usluge) u poljoprivrednoj industriji.
|
1.28. |
Mora se uključiti samo onaj dio konkretne nepoljoprivredne sporedne djelatnosti koji nije moguće odvojiti. Kao rezultat toga, konkretna nepoljoprivredna djelatnost bit će uključena u poljoprivrednu industriju ako je nije moguće odvojiti od osnovne poljoprivredne djelatnosti lokalnog JVD-a, ali bit će isključena ako je moguće odvojiti je od glavne poljoprivredne djelatnosti, u kojem slučaju sporedna djelatnost dovodi do nastanka nepoljoprivrednog lokalnog JVD-a. Kriterij kod odabira neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti nije toliko priroda proizvoda, koliko vrsta djelatnosti ( 8 ). Na primjer, usluge agroturizma koje se pružaju na poljoprivrednom gospodarstvu moraju biti uključene samo ako ih nije moguće odvojiti od poljoprivredne djelatnosti dotičnog gospodarstva. To vjerojatno ne bi bio slučaj kada te djelatnosti postanu bitne. Shodno tomu, nepoljoprivredni proizvodi obuhvaćeni u sklopu proizvodnje poljoprivredne industrije mogu varirati u zemljopisnom smislu ili tijekom vremena. |
1.29. |
Mogu se razlikovati dva osnovna tipa neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti:
1.
Djelatnosti koje čine nastavak poljoprivredne djelatnosti i upotrebljavaju poljoprivredne proizvode. Tu vrstu djelatnosti moguće je naći u većini država članica EU-a. Prerada poljoprivrednih proizvoda karakteristična je djelatnost za tu skupinu: Prerada poljoprivrednih proizvoda
—
mlijeka u maslac, vrhnje, sireve, jogurte i druge mliječne proizvode,
—
voća i povrća u voćne sokove, konzervirane prehrambene proizvode, alkoholna pića i druge proizvode,
—
grožđa, mošta i vina u alkoholne proizvode (npr. pjenušava vina, kao što je šampanjac, i jaka alkoholna pića, kao što je konjak),
—
pletenje materijala od bilja/tekstila/vune,
—
proizvodnja pašteta, guščje jetre i ostalih mesnih prerađevina,
—
prerada ostalih poljoprivrednih proizvoda;
Klasificiranje i pakiranje poljoprivrednih proizvoda, npr. jaja i krumpira
2.
Djelatnosti koje uključuju poljoprivredno gospodarstvo i njegova sredstva za poljoprivrednu proizvodnju (oprema, instalacije, zgrade, radna snaga). U osnovi, te djelatnosti obuhvaćaju sljedeće:
—
agroturizam – kampiranje, usluge pripreme i dostave hrane i pića (catering), hoteli, različite vrste smještaja i sl.,
—
prodaje na poljoprivrednim gospodarstvima – trgovina na malo proizvodima koji ne potječu s poljoprivrednoga gospodarstva. Izravna prodaja poljoprivrednih proizvoda, sirovih ili prerađenih, bilježi se kao output predmetnih proizvoda,
—
sport i rekreacija na selu – upotreba zemljišta za aktivnosti kao što su golf, jahanje, lov, ribolov itd.,
—
usluge za treće osobe – npr. iznajmljivanje i popravak poljoprivrednih strojeva, projekti navodnjavanja, poljoprivredna savjetodavna služba, skladištenje proizvoda, održavanje objekata na poljoprivrednim gospodarstvima, komercijalne usluge povezane s poljoprivrednim proizvodima, prijevoz poljoprivrednih proizvoda itd. Te se usluge bilježe kao sporedne djelatnosti samo ako se obavljaju za treću osobu. Kada se obavljaju za vlastite potrebe, smatraju se pomoćnim djelatnostima koje se ne bilježe na računima (usp. 1.27.),
—
usluge uređenja krajobraza – košenje trave, podrezivanje živica, čišćenje snijega, planiranje, sadnja i održavanje zelenih površina i sl.,
—
uzgoj ribe,
—
druge djelatnosti pri kojima se upotrebljava zemlja i sredstva za poljoprivrednu proizvodnju. Te druge djelatnosti uključivat će istraživanje i razvoj ako ih ne obavljaju odvojeni lokalni JVD-i i ako se njihova vrijednost može procijeniti.
|
1.30. |
Popis nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti (usp. 1.29.) dan je samo kao ilustracija i ne primjenjuje se u svakoj zemlji. Upravo suprotno, svaka zemlja mora sastaviti svoj vlastiti popis neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti ovisno o osobinama svoje poljoprivrede. Popis je potrebno sastaviti u suradnji s tijelima koja sudjeluju u izradi nacionalnih računa kako bi se osiguralo da je ERP kompatibilan s računima za poljoprivrednu granu, kao i računima za te nepoljoprivredne djelatnosti koji se sastavljaju za potrebe izrade nacionalnih računa (tj. kako bi se osiguralo da nijedna djelatnost nije ispuštena ili dvaput brojana). |
1.31. |
Sporedne poljoprivredne djelatnosti nepoljoprivrednih jedinica zanemarive su i obično se bilježe kao nula. Poljoprivredna proizvodnja koju obavlja neka nepoljoprivredna jedinica u stvari se uvijek smatra odvojivom, u smislu računovodstvenih podataka, zbog specifičnih osobina proizvoda i sredstava poljoprivredne proizvodnje, kao i izvora podataka i metoda koje se koriste u izradi rezultirajućih ERP-a (usp. dio E, poglavlje I, i dijelove B i C, poglavlje II). Kako bi se ERP temeljio na konceptu industrije, mora se izmjeriti output svih poljoprivrednih proizvoda, isključujući one proizvode koji su rezultat sporednih djelatnosti nepoljoprivrednih lokalnih JVD-a. Kako one po dogovoru obično iznose „nula”, bilježi se cjelokupan poljoprivredni output (s izuzetkom outputa jedinica kod kojih poljoprivredna proizvodnja predstavlja samo aktivnost u slobodno vrijeme; usp. 1.24.). |
1.32. |
Nepoljoprivredna dobra i usluge proizvedene na poljoprivrednim gospodarstvima ne uključuju se u ERP osim ako su rezultat neodvojivih sporednih djelatnosti. Na primjer, ako jedinice obuhvaćaju nekoliko vertikalno povezanih proizvodnih procesa (npr. poduzeća koja se bave klanjem, pakiranjem i vakuumskim pakiranjem peradi, klasificiranjem, pranjem i pakiranjem krumpira ili drugog povrća, sortiranjem, pripremanjem i prodajom sjemena; zadruge koje osiguravaju skladišni prostor i prodaju proizvode itd.), poljoprivredna industrija obuhvaća samo onaj dio njihove djelatnosti koji se odnosi na poljoprivrednu proizvodnju, kao što je ona definirana u 1.62. i 1.63., i na neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti. |
C. MJERENJE OUTPUTA
1.33. |
Prema ESA 2010 output neke industrije čine svi proizvodi koje su proizvele sve jedinice u toj industriji tijekom dotičnog računovodstvenog razdoblja, s izuzetkom robe i usluga koje je u istom računovodstvenom razdoblju proizvela i potrošila ista jedinica. Mjerenje outputa poljoprivredne industrije temelji se na prilagodbi tog ESA-inog pravila, pri čemu se u output poljoprivredne industrije uključuje dio outputa koji su potrošile same poljoprivredne jedinice (usp. od 2.032. do 2.036.). Tako u ERP-u output poljoprivredne industrije čini zbroj outputa svih jedinica u industriji (neuključujući output za intermedijarnu potrošnju u istoj jedinici), uvećan za output potrošen u procesu intermedijarne potrošnje u istoj jedinici, pod uvjetom da se taj output odnosi na dvije različite glavne djelatnosti (kao što je proizvodnja poljoprivrednih kultura koje se upotrebljavaju kao hrana za životinje) te da zadovoljava određene kriterije (navedene u 2.055.). |
1.34. |
ESA pravilo je izmijenjeno zbog posebne naravi poljoprivredne industrije:
—
količina outputa poljoprivredne industrije koju iskoristi jedna te ista jedinica u procesu intermedijarne potrošnje veća je u poljoprivredi nego u drugim sektorima gospodarstva,
—
poljoprivredno gospodarstvo obuhvaća velik broj različitih poljoprivrednih djelatnosti koje su usko povezane jedna s drugom (pri čemu jedna djelatnost predstavlja osnovu ili nastavak druge djelatnosti, kao što je npr. proizvodnja žitarica i krmnog bilja za hranu za životinje; uska povezanost u korištenju faktora proizvodnje kao što su oprema i strojevi). Različiti sadržaji poljoprivrednog gospodarstva, ne dovodeći u pitanje njegovu karakterizaciju kao lokalnog JVD-a, čine ga vrlo posebnim slučajem u usporedbi s lokalnim JVD-ima u ostalim dijelovima gospodarstva (usp. 1.17.). Svrha računa u podjeli gospodarstva na industrije je, djelomično, prikazati tijekove unutar proizvodnog procesa: stvaranje, transformaciju, trgovinu i prijenos ekonomske vrijednosti. Različite djelatnosti koje se obavljaju na određenom poljoprivrednom gospodarstvu ne bi bile u potpunosti uzete u obzir kada bi se mjerio samo output koji napušta poljoprivredno gospodarstvo.
|
1.35. |
Ova prilagodba ESA pravila zahtijeva poseban tretman određenih proizvoda kao što su poljoprivredni proizvodi namijenjeni za hranu za životinje na poljoprivrednom gospodarstvu, grožđe koje se koristi za proizvodnju vina i masline koje se koriste za proizvodnju maslinova ulja te poljoprivredni proizvodi namijenjeni intermedijarnoj potrošnji u neodvojivim nepoljoprivrednim sporednim djelatnostima. |
1.36. |
Trgovina živim životinjama između poljoprivrednih gospodarstava i uvoz živih životinja tretiraju se posebno budući da se to smatra nedovršenom proizvodnjom (usp. poglavlje II.). |
D. SLIJED RAČUNA
1. Slijed računa u skladu s ►M6 ESA 2010 ◄
1.37. |
ERP-ovi se temelje na slijedu međusobno povezanih računa. U ESA-i 2010 potpuni slijed računa uključuje tekuće račune, račune akumulacije i bilance (ESA 2010, od 1.113. do 1.115.). Ti različiti računi omogućuju bilježenje transakcija i ostalih tijekova povezanih sa specifičnim aspektima gospodarskog ciklusa (npr. proizvodnjom) unutar uređenog okvira. Transakcije obuhvaćaju od stvaranja (generiranja) dohotka preko akumuliranja dohotka u vidu imovine do njegove raspodjele i preraspodjele. Izravnavajuće, tj. odbitne stavke (protustavke) upotrebljavaju se kao agregati za mjerenje ekonomske uspješnosti. |
1.38. |
Tekući računi odnose se na proizvodnju i povezano stvaranje, raspodjelu i preraspodjelu dohotka i njegovu upotrebu u obliku finalne potrošnje; oni omogućuju izračun „štednje” koja čini ključnu sastavnicu akumulacije. Na računima akumulacije raščlanjuju se različite sastavnice promjena stanja imovine i obveza jedinica te oni omogućuju bilježenje promjena u neto vrijednosti (razlici između imovine i obveza). U bilancama se iskazuju ukupna imovina i ukupne obveze različitih jedinica na početku i na kraju računovodstvenog razdoblja te njihova neto vrijednost. Tijekovi koji se odnose na svaku pojedinu stavku imovine i obveza, koji su iskazani na računima akumulacije, iskazuju se ponovno na računu „promjene u bilancama” (ESA 2010, od 8.02. do 8.09. i tablica 8.1.). |
1.39. |
Prethodno navedeni slijed računa primjenjuje se na institucionalne jedinice, institucionalne sektore i podsektore te ukupno gospodarstvo. ESA 2010 polazi od pretpostavke da nema smisla izraditi potpuni slijed računa za pojedini lokalni JVD i pojedinu industriju jer te jedinice rijetko mogu zadržati robu ili imovinu u svoje vlastito ime, odnosno primati i dijeliti dohodak. |
2. Slijed računa u ERP-u
1.40. |
Kako se ERP-i temelje na konceptu industrije, slijed računa u skladu s ►M6 ESA 2010 ◄ mora biti ograničen na prve račune među tekućim računima:
—
račun proizvodnje i
—
račun stvaranja dohotka
čije izravnavajuće stavke predstavljaju dodanu vrijednost, odnosno poslovni višak (usp. tablice 1. i 2. dolje). |
1.41. |
Međutim, uzimajući u obzir specifične značajke poljoprivrede, smatra se da bi trebalo biti moguće izraditi i druge račune, barem djelomično, u mjeri u kojoj se relevantni tijekovi mogu jasno rasporediti na te račune. Radi se o sljedećim računima (usp. tablice 3. i 4. dolje):
—
račun poduzetničkog dohotka (jedan od tekućih računa) i
—
račun kapitala (jedan od računa akumulacije).
|
1.42. |
Razmatra se mogućnost proširivanja ovog slijeda računa tako da se određene stavke (tijekovi) na računu „ostale promjene u stanju imovine” uključe u račune akumulacije (tj. određene pozicije unutar računa „ostale promjene u obujmu imovine” i računa revalorizacije) i bilanca. |
1.43. |
Na temelju tablica i strukture računa unutar ►M6 ESA 2010 ◄ , slijed računa u ERP-u može se opisati na način kako je prikazano u tablicama 1. do 4.
|
1.44. |
Treba imati na umu da su transakcije i zalihe robe navedene kurzivom u tablicama 3. i 4. stavke koje:
—
nisu relevantne za ERP jer se primjenjuje koncept industrije, a slijed računa nije potpun. Predmetne pozicije su pozicije D.42 Raspodijeljeni dohodak korporacija, D.43 Reinvestirana dobit od izravnih stranih ulaganja, D.44 Ostali dohodak od ulaganja i D.45 Najamnina/zakupnina u stupcu Izvori u tablici 3. te pozicije B.8n Neto štednja, B.101 Promjene u neto vrijednosti kao rezultat štednje i kapitalnih transfera te B.9 Neto krediti ( + )/Neto zaduženja (–) u tablici 4. ili
—
nisu zabilježene zbog nedostatka pouzdanih informacija ili zbog toga što trenutačno nisu od posebnog značaja za potrebe izrade ERP-a. Riječ je o pozicijama D.9p Kapitalni transferi, dugovanja, D.91p Porezi na kapital, dugovanja i D.99p Ostali kapitalni transferi, dugovanja, P.53 Nabave dragocjenosti umanjene za prodaje, NP Nabave neproizvedene imovine (zemljišta i druge neproizvedene imovine) umanjene za prodaje, K.1 Ekonomsko nastajanje imovine, K.2 Ekonomsko nestajanje neproizvedene imovine u tablici 4. Neke od tih stavki (npr. D.91, K.1, K.2) mogu se naknadno bilježiti u ERP.
|
1.45. |
Na računu proizvodnje bilježe se transakcije koje se odnose na proces proizvodnje. On obuhvaća output u stupcu „Izvori” i intermedijarnu potrošnju u stupcu „Uporabe”. Dodana vrijednost, tj. izravnavajuća stavka, može se izračunati prije ili nakon potrošnje fiksnog kapitala (bruto ili neto dodana vrijednost). Kako se vrijednost outputa obračunava po bazičnim cijenama, a vrijednost intermedijarne potrošnje po nabavnim cijenama, dodana vrijednost uključuje subvencije umanjene za poreze na proizvode. |
1.46. |
Račun stvaranja dohotka odnosi se na stvaranje dohotka kao rezultat proizvodnog procesa i njegove raspodjele na „rad” kao čimbenik proizvodnje i opću upravu (u obliku poreza i subvencija). Poslovni višak, tj. izravnavajuća stavka predstavlja dohodak koji jedinice stvaraju koristeći svoju proizvodnu imovinu. ►M6 U slučaju poduzeća koja nisu osnovana kao trgovačka društva u sektoru kućanstava, izravnavajuća stavka ovog računa implicitno sadržava element koji odgovara naknadi za rad koji obavlja vlasnik ili članovi njegove obitelji. Taj dohodak od samozapošljavanja ima značajke nadnica i plaća te značajke dobiti zbog posla koji je obavio poduzetnik. Taj se dohodak, ne samo nadnice ni samo dobit, naziva „mješovitim dohotkom” (ESA 2010, 8.19.). ◄ |
1.47. |
Račun poduzetničkog dohotka omogućuje mjerenje dohotka koji je sličan konceptu tekuće dobiti prije raspodjele i poreza na dohodak, koji se obično koristi u poslovnom računovodstvu. |
1.48. |
Kapitalni račun omogućuje da se utvrdi do koje su mjere nabave nefinancijske imovine, umanjene za prodaje, financirane iz štednje i kapitalnih transfera. On pokazuje razinu kreditiranja ili zaduživanja. Nije moguće izraditi potpun kapitalni račun u poljoprivredi jer, iako se određeni tijekovi mogu jasno pripisati toj industriji, ostale stavke (neto štednja, saldo slijeda tekućih računa) nije moguće izračunati na razini industrije. Međutim, bilježenjem što je moguće većeg broja promjena vrijednosti nefinancijske imovine u industriji (kao rezultat nabave, prodaje i potrošnje fiksnog kapitala) i kapitalnih transfera primljenih u okviru industrije, dobivaju se vrijedne informacije o situaciji u industriji i njenoj bilanci (pored informacija o dohotku stvorenom tijekom proizvodnog procesa). |
E. IZVORI PODATAKA I METODE IZRAČUNA ZA POTREBE IZRADE ERP-A
1.49. |
Jedna od glavnih značajki ERP-a je primjena formule „količina × cijena” kod mjerenja outputa velike većine proizvoda. Ovakav je pristup bio uvjetovan uglavnom teškoćama u izradi poljoprivrednih računa na temelju reprezentativnih uzoraka poslovnih računa. |
1.50. |
Vrednovanje outputa poljoprivrednih kultura obično se može temeljiti na izvorima, tj. procjeni proizvedenih (ubranih) količina koja se zasniva na procjenama površina pod dotičnim poljoprivrednim kulturama i prinosa, ili na uporabi, tj. procjenama kupljenih količina poljoprivrednih proizvoda od strane korisničkih grana gospodarstva, procjeni izvoza umanjenog za uvoz, čemu valja pridodati određene količine koje se koriste za intermedijarnu potrošnju u poljoprivrednoj industriji, promjene u zalihama proizvođača i uporabu za vlastite potrebe (pri čemu većina za vlastitu finalnu potrošnju). Potonji pristup može se pokazati vrlo primjerenim u slučajevima kada je kupce tih poljoprivrednih proizvoda lako identificirati, a ostale četiri sastavnice uporabe su ograničene (npr. proizvodi koji iziskuju prethodnu obradu prije nego što se mogu upotrijebiti, kao što su šećerna repa, duhan itd.). Bez obzira na to, kao potvrda konzistentnosti i pouzdanosti podataka, potrebno je izraditi materijalnu bilancu (proizvodnje i potrošnje). |
1.51. |
Statistički podaci o klanju, izvozu/uvozu živih životinja te o veličini stada, predstavljaju osnovne izvore podataka za mjerenje outputa životinja. Output životinjskih proizvoda (uglavnom mlijeka) općenito se procjenjuje na temelju podataka o njihovoj prodaji korisničkim granama gospodarstva (mljekarama, poduzećima za pakiranje) zbog specifičnih namjena za koje se koriste. |
1.52. |
Detaljniji opis metoda izračuna dan je u poglavlju II. |
1.53. |
Većina intermedijarnih proizvoda u biti se može koristiti samo u poljoprivredi (sjeme i sadni materijal, gnojiva, pesticidi itd.). U tom slučaju, količina kupljene robe u poljoprivredi temelji se na podacima o prodaji onih grana gospodarstva koje su dobavljači tih intermedijarnih proizvoda (po uključivanju vanjske trgovine). |
1.54. |
Međutim, primjena ovog pravila nosi sa sobom i određene rizike. U stvarnosti, razina prodaje koju ostvare proizvođači proizvoda koji se uglavnom koriste u poljoprivredi u obliku intermedijarnih proizvoda ne odgovara nužno količini kupljenih proizvoda iste vrste od strane poljoprivrednog sektora jer se gnojiva, pesticidi itd. mogu kupovati i u druge svrhe (zalihe komercijalnih jedinica, potrošnja drugih jedinica, kao što su javni parkovi, kućanstva itd.). |
F. KLASIFIKACIJA
1. Općenito
1.55. |
The EAA are an integral part of the European system of accounts and therefore for their compilation use is made of Eurostat’s general classification of economic activities, NACE Rev. 2. NACE Rev. 2 is a four-level nomenclature of activities which was compiled in 2006. It is in fact a revision of the general industrial classification of economic activities within the European Communities, or NACE, which was first published by Eurostat in 1970. |
1.56. |
►M3 NACE Rev. 2 ◄ predstavlja detaljniju verziju ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ ( 9 ), prilagođenu specifičnim europskim okolnostima. ►M3 NACE Rev. 2 ◄ također je izravno povezana sa statističkom klasifikacijom proizvoda po djelatnostima (CPA) na području Europske ekonomske zajednice, koja se pak temelji na središnjoj klasifikaciji proizvoda UN-a (CPC). |
1.57. |
NACE Rev. 2 is a classification of activities which is used for defining industries in the national accounts. It is based on the four-level coding system described below:
—
a first level consisting of headings identified by an alphabetical code (sections);
—
a second level consisting of headings identified by a two-digit numerical code (divisions);
—
a third level consisting of headings identified by a three-digit numerical code (groups); and
—
a fourth level consisting of headings identified by a four-digit numerical code (classes).
|
1.58. |
Svaka razina unutar klasifikacije gospodarskih djelatnosti obično se može definirati na temelju svojih karakterističnih dobara ili usluga. Tako se CPA koristi kako bi se detaljno opisale različite gospodarske djelatnosti u poljoprivrednoj industriji uz dodatnu dvoznamenkastu diferencijaciju kojom se postiže detaljnija definicija naziva. |
1.59. |
Prema ESA-i 2010 industrija odgovara skupini lokalnih JVD-a koji se bave istom ili sličnom glavnom djelatnosti. Na najdetaljnijoj razini klasifikacije industrija obuhvaća sve lokalne JVD-e u istom razredu (četveroznamenkasta brojčana oznaka) NACE-a Rev. 2, koji se stoga bave istom djelatnosti kao što je definirano u toj nomenklaturi (ESA 2010, 2.150.). Prema tome, definicija područja poljoprivredne industrije zahtijeva precizno navođenje:
—
njezinih karakterističnih djelatnosti,
—
karakterističnih jedinica ERP-a.
|
2. Definicija karakterističnih djelatnosti u poljoprivredi
1.60. |
Poljoprivredna industrija, kako je opisana u ERP-u, u načelu odgovara odjeljku 01 u NACE-u Rev. 2 s razlikama prikazanima u sljedećim stavcima od 1.62. do 1.66. |
1.61. |
ERP-i predstavljaju prateći račun u kontekstu nacionalnih računa, čiji se osnovni koncepti, načela i pravila temelje na ►M6 ESA 2010 ◄ . Međutim, ovaj sustav daje samo opći okvir za gospodarstvo u cjelini te ga je potrebno prilagoditi specifičnim potrebama poljoprivrede. Ovi konkretni zahtjevi proizlaze uglavnom iz specifičnih namjena ERP-a, raspoloživosti izvora podataka i posebnog karaktera poljoprivrednih jedinica i njihovih gospodarskih djelatnosti. Specifična priroda pratećih računa zahtijeva sastavljanje popisa karakterističnih poljoprivrednih djelatnosti unutar ERP-a, koja se, naravno, mora temeljiti na ►M3 NACE Rev. 2 ◄ . |
1.62. |
For national accounts purposes the agricultural industry is defined as all units performing, either solely or together with other secondary economic activities, activities which come under Division 01 of NACE Rev. 2 ‘Crop and animal production, hunting and related service activities’. Division 01 comprises ( 10 ):
—
Group 01,1: Growing of non-perennial crops;
—
Group 01,2: Growing of perennial crops;
—
Group 01,3: Plant propagation;
—
Group 01,4: Animal production;
—
Group 01,5: Mixed farming;
—
Group 01,6: Support activities to agriculture and post-harvest crop activities;
—
Group 01,7: Hunting, trapping and related service activities.
|
1.63. |
Popis karakterističnih poljoprivrednih djelatnosti ERP-a odgovara tih sedam skupina djelatnosti (od 01.1. do 01.7.), ali sa sljedećim razlikama:
—
uključena je proizvodnja vina i maslinova ulja (isključivo iz grožđa i maslina uzgojenih na istom poljoprivrednom gospodarstvu),
—
isključene su neke djelatnosti koje se prema NACE-u Rev. 2 smatraju poljoprivrednim uslugama (npr. upravljanje sustavima za navodnjavanje – u tom slučaju u obzir se uzima isključivo ugovorni posao u poljoprivredi).
|
3. Definicija karakterističnih jedinica u poljoprivredi
1.64. |
All units which perform characteristic activities of the agricultural industry of the EAA must be included. The units in question perform the activities included in the following groups in NACE Rev. 2:
—
groups 01,1 and 01,2: Growing of non-perennial and perennial crops,
—
production of seeds: only the units engaged in seed multiplication,
—
group 01,3: Plant propagation
—
group 01,4: Animal production,
—
group 01,5: Mixed farming,
—
group 01,6: Support activities to agriculture and post-harvest crop activities
—
excluding units which perform agricultural service activities other than contract work (i.e. units which operate irrigation systems or seed processing for propagation),
—
group 01,7: Hunting, trapping and related service activities.
|
▼M3 —————
1.66. |
Iz ovog se popisa može vidjeti da su, osim poljoprivrednih gospodarstava, karakteristične jedinice u poljoprivredi: udruženja proizvođača vina i maslinova ulja, kao i specijalizirane jedinice koje obavljaju ugovorne poslove u poljoprivredi (usp. 1.20 i 1.21). Valja upamtiti da jedinice za koje poljoprivredna djelatnost predstavlja samo aktivnost u slobodno vrijeme nisu uključene među karakteristične jedinice u poljoprivredi (usp. 1.24). |
4. Napomene u vezi s različitim stavkama
(a) Groups from 01,1 to 01,3: Growing of non-perennial and perennial crops, plant propagation
1.67. |
Groups from 01,1 to 01,3 include a systematic breakdown making it possible to classify all crop production activities in the EU Member States. |
1.68. |
Da bi bila zabilježena, proizvodnja krmnog bilja mora biti dio gospodarske djelatnosti. |
▼M3 —————
1.70. |
U nomenklaturi ERP-a sjeme poljoprivrednog bilja nalazi se na poziciji „Sjemenski materijal”, s izuzetkom sjemena žitarica (uključujući rižu), uljarica, proteinskih usjeva i krumpira, koji su razvrstani u okviru pojedinih sorti žitarica i uljarica te proteinskih usjeva i krumpira ( 11 ). Proizvodnja sjemenskog materijala zapravo pokriva nekoliko vrsta proizvodne djelatnosti: ispitivanje (tj. proizvodnja sjemena koje prethodi prvoj generaciji), umnožavanje (koje obavljaju poljoprivredna gospodarstva na temelju ugovora) i certifikacija (tj. klasificiranje i pakiranje od strane specijaliziranih proizvodnih jedinica). Samo se umnožavanje sjemena smatra karakterističnom poljoprivrednom djelatnošću jer se ispitivanja i certifikacija obavljaju na institutima za ispitivanje i proizvodnju i nisu dio tradicionalne poljoprivredne djelatnosti (tj. iskorištavanja prirodnih resursa s ciljem uzgoja biljaka i životinja). Kao rezultat toga, proizvodnja sjemena iskazana u ERP-u odnosi se samo na umnožavanje sjemena. Intermedijarna potrošnja sjemena odnosi se na i. sjeme prve generacije kupljeno s ciljem umnožavanja i ii. certificirano sjeme koje su kupili poljoprivredni proizvođači s ciljem biljne proizvodnje. |
1.71. |
Following the convention adopted by NACE Rev. 2 ( 12 ), when own produced agricultural products are processed by the same unit of production, the processed products are also attributed to agriculture. As an example, grape must, wine and olive oil are treated as food products in the CPA. NACE Rev. 2 classifies the production of wine and olive oil under section C ‘manufacturing’ (Classes 11,02 ‘Manufacture of wine from grape’ and 10,41 ‘Manufacture of oils and fats’). Only the production of wine grapes and olives comes under agriculture (Classes 01,21 ‘Growing of grapes’ and 01,26 ‘Growing of oleaginous fruits’). However, following the above convention, wine and olive oil produced from grapes and olives grown by the same unit of production are attributed to agriculture. |
1.72. |
Proizvodnja vina od strane jedinica koje su usko povezane s poljoprivrednim gospodarstvima također se tretira kao karakteristična poljoprivredna djelatnost pri izradi ERP-a. Jedinice usko povezane s poljoprivrednim gospodarstvima obuhvaćaju skupine proizvođača (npr. vinogradarske zadruge). Njihovo uključivanje u poljoprivrednu industriju nameće se kao posljedica prirode tih organizacija koje, povijesno gledajući, predstavljaju „produžetak” poljoprivrednih gospodarstava (radi zajedničke proizvodnje i plasmana proizvoda) i obično su u njihovom vlasništvu. Nasuprot tomu, proizvodnja vina (maslinova ulja) od strane poljoprivredno-prehrambenih poduzeća isključena je iz ERP-a (jer je ona po svojoj prirodi industrijska). |
1.73. |
Proizvodnja mošta od grožđa nalazi se, zajedno s proizvodnjom vina, na popisu karakterističnih poljoprivrednih djelatnosti jer se mošt od grožđa može prodati ili izvesti u sirovu stanju ili dodati zalihama prije prodaje ili izvoza, bilo radi potrošnje ili radi prerade u vino u kasnijem izvještajnom razdoblju. |
1.74. |
Budući da vino, maslinovo ulje i mošt od grožđa (potonji samo u slučaju ako nije prerađen u vino tijekom izvještajnog razdoblja) nastaju u procesu poljoprivredne proizvodnje kroz preradu grožđa i maslina uzgojenih od iste jedinice, niti grožđe uzgojeno za proizvodnju mošta i vina, niti masline namijenjene proizvodnji maslinova ulja (tj. bazični proizvodi) ne bi trebali biti uključeni u output. Oni se tretiraju kao unutarjedinična potrošnja koja se ne mjeri kao output industrije (usp. 2.052.). Mošt od grožđa koji nije prerađen u vino tijekom izvještajnog razdoblja trebao bi biti uključen u output tog razdoblja. Tijekom razdoblja vinifikacije trebao bi biti bilježen kao intermedijarna potrošnja (potrošnja unutar industrije) kao protustavka odgovarajućem smanjenju zaliha. Vino nastalo kao rezultat prerade mošta trebalo bi bilježiti kao sastavnicu outputa. |
1.75. |
Nasadi (npr. vinogradi, voćnjaci) predstavljaju fiksna kapitalna dobra, a njihovo podizanje mora se bilježiti kao output. Podizanje nasada za vlastiti račun predstavlja „fiksna kapitalna dobra proizvedena za vlastiti račun”. Kada nasade podižu specijalizirane jedinice na ugovornoj osnovi, odgovarajuća vrijednost smatra se „prodajom”. |
(b) Group 01,4: Animal production
1.76. |
Kao i djelatnosti uzgoja poljoprivrednih kultura (usp. 1.67.), ova skupina predstavlja sustavnu podjelu sve stoke, kao i svih proizvoda životinjskog podrijetla proizvedenih na području zemalja članica EU-a. |
▼M3 —————
1.78. |
Konjogojstvo je karakteristična djelatnost u okviru ERP-a bez obzira na to koja je konačna namjena životinje (uzgoj, proizvodnja mesa ili parenje). ►M3 It should be noted, however, that the management of racehorse stables and riding schools is not a characteristic agricultural activity (it is a part of ‘Sports activities and amusement and recreation activities’: Division 93) (cf. 2.210). ◄ ►M6 Stoga tijekove koje poljoprivrednici ostvare iz takvih djelatnosti treba isključiti iz ERP-a. ◄ Osim toga, držanje trkaćih ili jahaćih konja koji nisu dio procesa poljoprivredne proizvodnje isključeno je iz ERP-a. Sličan se tretman primjenjuje na bikove koji se uzgajaju za borbe s bikovima. |
1.79. |
Nusproizvodi ( 13 ) koji nastaju automatski proizvodnjom određenih poljoprivrednih proizvoda ne bilježe se na ekonomskim računima na istoj poziciji kao i sam taj proizvod. Oni se pojavljuju odvojeno na kraju svake skupine proizvodnih djelatnosti, podijeljeni prema vrstama. U biljnoj proizvodnji primjeri su slama, listovi repe, listovi kupusa, mahune graška i graha itd.; kod vinifikacije to su talog i vinski kamen; kod proizvodnje maslinova ulja, to je otpad, kao na primjer uljane pogače; u slučaju stočarske proizvodnje, to su koža, dlaka i krzno mrtve divljači te vosak, gnoj i gnojovka. Općenito govoreći, nijedan od ovih proizvoda nije osnovni cilj proizvodnje, što objašnjava činjenicu da su statistički podaci o njima vrlo rijetko pouzdani. U poljoprivredi ti se proizvodi uglavnom koriste kao hrana za životinje ili sredstva za poboljšanje tla. Ponekad se, međutim, ti nusproizvodi prodaju drugim sektorima gospodarstva, a u tom bi slučaju vrijednost outputa trebala biti iskazana u ERP-u. |
(c) Group 01,6: Support activities to agriculture and post-harvest crop activities
1.80. |
The activities in group 01,6 can be divided into two categories:
—
agricultural services in the form of contract work at the production stage (i.e. agricultural contract work),
—
‘other’ agricultural services (the operation of irrigation systems, seed processing for propagation, etc.).
|
1.81. |
Agricultural service activities in the second category are not treated as characteristic EAA activities (even though they are recorded in the agricultural accounts of the national accounts), since they are not traditional or typical agricultural activities. |
Ugovorni posao u poljoprivredi
1.82. |
U sklopu procesa ekonomske specijalizacije poljoprivredna gospodarstva i poljoprivredna kućanstva odavno su prestali obavljati određene funkcije koje su preuzele specijalizirane struke sa svojim vlastitim proizvodnim jedinicama, a čiji je broj u porastu. Ova podjela funkcija uglavnom se odnosi na preradu poljoprivrednih proizvoda (klanje životinja i prerada mesa, mljevenje žitarica, proizvodnja kruha, maslaca i sira te dorada sjemena u novim sektorima) i, u kasnijoj fazi, određene tržišne transakcije. To je naročito izraženo u kontekstu većih strukturnih promjena koje utječu na poljoprivredu, sve veće uporabe velikih strojeva i poljoprivrednih djelatnosti koje daju izravan doprinos biljnoj proizvodnji i stočarstvu, a čije se obavljanje sve više povjerava specijaliziranim jedinicama. |
1.83. |
Među ovim djelatnostima značajne su gnojidba, kalcifikacija, oranje, sijanje, plijevljenje korova, suzbijanje štetnika, zaštita bilja, košenje trave za sijeno, vršidba i šišanje ovaca. |
1.84. |
Karakteristična osobina svih ovih djelatnosti jest da su one općenito potrebne kao dio procesa proizvodnje poljoprivrednih proizvoda i da su povezane s proizvodnjom tih proizvoda. |
1.85. |
Djelatnosti koje nisu izravno povezane s proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda, tj. koje se ne obavljaju u fazi poljoprivredne proizvodnje (prijevoz za treće osobe i isporuka mlijeka mljekarama primjeri su nepoljoprivredne djelatnosti koja predstavlja dio neke druge djelatnosti) ne bi se trebale iskazivati u ERP-u (osim ako se radi o djelatnostima koje su neodvojive od osnovne poljoprivredne djelatnosti; usp. 1.12.). |
1.86. |
Valja imati na umu da se ova klasifikacija primjenjuje samo ako se te djelatnosti obavljaju isključivo za račun specijaliziranih jedinica. ►M3 If, on the other hand, the farmer hires machines without operators or with only some of the operators required, with the result that he/she continues to carry out the activity as such, with the help of the machines, this activity comes under Division 77 of NACE Rev. 2. ◄ Ovakva se situacija javlja uglavnom kod jednostavnih strojeva koji iziskuju relativno malo popravaka, i to uglavnom u vršnim razdobljima, kada vlada najveća potražnja za strojevima (usp. 1.23.). |
1.87. |
Ugovorni posao koji se obavlja u fazi poljoprivredne proizvodnje uglavnom obuhvaća uporabu skupih strojeva i opreme. Taj posao mogu obavljati:
(a)
specijalizirani izvođači za koje su to osnovne djelatnosti (izvođači u punom smislu);
(b)
poljoprivredna gospodarstva. Ugovorni posao koji obavljaju nositelji/upravitelji obično se javlja u sljedećim oblicima:
—
što se tiče dopunskog prihoda poljoprivrednika, najfleksibilniji oblik je povremeno pružanje pomoći susjedima. Ova kategorija uključuje također osiguravanje smještaja za stoku i, uglavnom kod svinja i peradi, uzgoj uz naknadu (naročito tov). Smještaj se može pružati za stoku u vlasništvu nekog drugog poljoprivrednika, odnosno stoka može biti vlasništvo nekog industrijskog poduzeća, obično dobavljača (npr. proizvođač i/ili trgovac krmnim biljem) ili kupca (npr. klaonica),
—
u obliku manje-više samostalnog strojnog parka koji predstavlja sustavni oblik uzajamne pomoći među susjedima. Visoka cijena strojeva i niska stopa njihove iskorištenosti na jednom poljoprivrednom gospodarstvu navodi one koji imaju takve strojeve da stvore strojni park koji stoji na raspolaganju ostalim poljoprivrednim gospodarstvima zajedno s potrebnim osobljem. U sve većoj mjeri poljoprivrednici stvaraju svoj glavni poljoprivredni dohodak iz ugovornih poslova za račun osoba kojima je poljoprivreda samo sporedna djelatnost, odnosno koji su u nekim slučajevima samo vlasnici zemljišta,
—
zadruge specijalizirane za najam poljoprivrednih strojeva i opreme (
14
). Radi se o velikim zadrugama koje zapošljavaju radnike; predstavljaju specijalizirane izvođače;
(c)
poduzeća uključena u kasniju fazu proizvodnje koja ubiru voće ili povrće, a zatim ga sama prerađuju (npr. tvornice za konzerviranje graška na temelju ugovora);
(d)
poduzeća uključena u prethodnu fazu proizvodnje. Ona obuhvaćaju trgovce poljoprivrednim strojevima koji obavljaju ugovorni posao. Iako se drugi slučajevi, sa stajališta ERP-a, mogu činiti vrlo nevjerojatnima, teoretski je moguće da proizvođač pesticida sam primjenjuje proizvod. Međutim, ako se to čini uz primjenu najsuvremenijih tehnika, ne mora se nužno raditi o ugovornom poslu u fazi poljoprivredne proizvodnje, a naročito ne ako taj posao nije redovita djelatnost poljoprivrednika (npr. prskanje štetnika iz zraka). |
1.88. |
U slučajevima kada je potrebno odlučiti da li se neka djelatnost treba tretirati kao ugovorni posao (tj. posao koji bi u kontekstu procesa poljoprivredne proizvodnje normalno obavljala sama poljoprivredna gospodarstva), valja imati na umu da nije bitna samo priroda djelatnosti, već i specifičan kontekst u kojem se ona obavlja, tj. važan je „proces poljoprivredne proizvodnje”. |
1.89. |
Animal husbandry performed on farms for remuneration (the provision of land for livestock) is agricultural contract work since it is part of the agricultural production process. This heading does not, however, include the private rearing and care of saddle horses, since these activities do not constitute the production of goods but a genuine service within the meaning of the ►M6 ESA 2010 ◄ (section R of NACE Rev. 2). |
1.90. |
Vrsta naknade koja se isplaćuje osobama koje obavljaju ugovorni posao nije važna. To ni u kom slučaju ne mora biti fiksna naknada (tj. plaća u strogom smislu te riječi); naknada može biti i u obliku sudjelovanja u dobiti ili u mješovitom obliku (na primjer, stočar koji se bavi tovom teladi dobiva naknadu u fiksnom iznosu za svaku životinju i udio u neto dobiti). Naknada može također biti u obliku određenog udjela u outputu. |
1.91. |
Bez obzira na to, posao moraju uvijek obavljati neovisna poduzeća; posao koji obavljaju plaćeni radnici na poljoprivrednom gospodarstvu ne spada u ovu kategoriju. Sa stajališta poljoprivrednog gospodarstva, naknada za takav rad (na primjer, rad koji obavlja plaćeni pastir) smatra se troškom plaće i pojavljuje se na poziciji „naknade zaposlenima”. Nasuprot tomu, posao koji je obavilo poduzeće koje je na temelju ugovora obavilo mužnju za druga poljoprivredna gospodarstva bilježi se u ERP-u i kao output (prodaja usluga), sa stajališta izvođača, i kao intermedijarna potrošnja (kupnja usluga), sa stajališta poljoprivrednoga gospodarstva. |
(d) Group 01,7: Hunting, trapping and related service activities
1.92. |
This group of activities comprises the following activities: (i) hunting and trapping on a commercial basis; (ii) taking of animals (dead or alive) for food, fur or skin, or for use in research, in zoos or as pets; (iii) production of fur skins or reptile or bird skins from hunting or trapping activities. It should be noted that the production of hide and leather from slaughterhouses and hunting performed as a sports or recreation activity are not included as characteristic activities of the agricultural industry. Additionally, the ‘hunting’ group does not comprise the breeding of game on holdings, which should be recorded under class 01,49 ‘Raising of other animals’. |
5. Razlika između poljoprivredne industrije za potrebe izrade ERP-a i poljoprivredne grane u kontekstu nacionalnih računa
1.93. |
Poljoprivredna industrija za potrebe izrade ERP-a, kako je definirana u točkama od 1.62 do 1.66, razlikuje se u nekim aspektima od definicije grane za potrebe izrade nacionalnih računa. Razlike se odnose na definiciju karakterističnih djelatnosti i jedinica. One se mogu sažeti kako slijedi: Poljoprivredna industrija za potrebe ERP-a = poljoprivredna grana za potrebe nacionalnih računa (NACE Rev. 2, odjeljak 01)
—
Proizvodnja jedinica koje pružaju povezane poljoprivredne usluge, osim ugovornog posla u poljoprivredi (npr. upravljanje sustavima za navodnjavanje)
—
Jedinice za koje poljoprivredna djelatnost odgovara samo aktivnosti u slobodno vrijeme i koje su uključene u nacionalne račune, usp. ESA 2010, 3.08.
+
Proizvodnja jedinica koje proizvode vino i maslinovo ulje (isključivo iz grožđa i maslina uzgojenih u istoj jedinici (udruženja proizvođača, zadruge itd.))
+
Odvojive sporedne poljoprivredne djelatnosti jedinica čija glavna djelatnost nije poljoprivredna (usp. 1.18.) |
II. TRANSAKCIJE PROIZVODIMA
2.001. |
Transakcije proizvodima prikazuju račun o podrijetlu i uporabi proizvoda. Proizvodi su robe i usluge nastali unutar granica proizvodnje. Glavne kategorije transakcija proizvodima definirane u ►M6 ESA 2010 ◄ su: output, intermedijarna potrošnja, izdaci za finalnu potrošnju, stvarna finalna potrošnja, bruto investicije u fiksni kapital, izvoz roba i usluga te uvoz roba i usluga. |
2.002. |
Kako je navedeno u točkama 1.40. i 1.41., kod izrade ERP-a uzimaju se u obzir samo output, intermedijarna potrošnja i bruto investicije u fiksni kapital. Output se bilježi kao izvor, a intermedijarna potrošnja kao uporaba na računu proizvodnje. Bruto investicije u fiksni kapital bilježe se kao uporaba (promjena u imovini) na kapitalnom računu. |
A. |
OPĆA PRAVILA 1. Izvještajno razdoblje
2. Jedinice (a) Količine
(b) Cijene
(c) Vrijednosti
3. Vrijeme bilježenja
|
B. |
OUTPUT 1. Opće napomene o konceptima outputa u ►M6 ESA 2010 ◄ i ERP
2. Output poljoprivredne industrije: količine
3. Output neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti
4. Output poljoprivredne industrije
5. Određivanje vrijednosti outputa
|
C. |
INTERMEDIJARNA POTROŠNJA 1. Definicija
▼M2 ————— 2. Elementi intermedijarne potrošnje (a) Sjeme i sadni materijal
(b) Energija; maziva
(c) Gnojiva i sredstva za poboljšanje tla
(d) Sredstva za zaštitu bilja i pesticidi
(e) Veterinarski rashodi
(f) Hrana za životinje
(g) Održavanje materijala
(h) Održavanje zgrada
(i) Poljoprivredne usluge
(j) Usluge financijskog posredovanja indirektno mjerene (UFPIM) 2.107.1. U skladu s konvencijom ESA 2010, vrijednost indirektno mjerenih usluga financijskog posredovanja (UFPIM) koje se upotrebljavaju u poljoprivrednoj industriji trebalo bi bilježiti kao intermedijarnu potrošnju poljoprivredne industrije (usp. ESA 2010, poglavlje 14). (k) Ostala roba i usluge
(k) Stavke koje nisu uključene u intermedijarnu potrošnju
3. Vrednovanje intermedijarne potrošnje
|
D. |
BRUTO INVESTICIJE U KAPITAL
|
III. TRANSAKCIJE RASPODJELE I DRUGI TOKOVI
A. DEFINICIJA
3.001. |
Transakcije raspodjele su transakcije:
—
kojima se dodana vrijednost koju stvara proizvodnja raspodjeljuje na radnu snagu, kapital i središnju državu,
—
koje uključuju preraspodjelu dohotka i bogatstva.
|
3.002. |
►M6 ESA 2010 ◄ pravi razliku između tekućih prijenosa i kapitalnih prijenosa, pri čemu kapitalni prijenosi predstavljaju preraspodjelu štednje ili bogatstva, a ne dohotka. |
3.003. |
S obzirom da su ERP-ovi računi za industriju, u ovom će se poglavlju opisati samo određene transakcije preraspodjele. Najvažniji su oni koji se bilježe u računima za raspodjele primarnog dohotka, posebno u računu stvaranja dohotka i računu poduzetničkog dohotka (usp. slijed računa ERP-a u točkama 1.38. do 1.48.). U slučaju računa stvaranja dohotka, te se transakcije raspodjele odnose na druge poreze na proizvodnju, druge subvencije na proizvodnju i naknade zaposlenicima. U računu poduzetničkog dohotka, one odgovaraju određenim vrstama dohotka od imovine (uglavnom zakup zemljišta, kamate i dohodak od imovine pripisan vlasnicima polica osiguranja). Račun također bilježi transakcije raspodjele koje odgovaraju pomoći za ulaganje i drugim prijenosima kapitala u računu kapitala. |
3.004. |
One ne uključuju neke transakcije raspodjele koje se odnose na određeni dohodak od imovine (uglavnom dividende i ostali dohodak kojeg raspodjeljuju poduzeća), tekuće poreze na dohodak i bogatstvo itd. Bilježenje tih transakcija je statistički izvedivo i smisleno samo ako se uzmu o obzir udruživanja institucionalnih jedinica, tj. sektora i podsektora (usp. 1.06.). |
B. OPĆA PRAVILA
1. Izvještajno razdoblje
3.005. |
Izvještajno razdoblje za ERP je kalendarska godina. |
2. Jedinice
3.006. |
Vrijednosti se trebaju iskazati u milijunima jedinica nacionalne valute. |
3. Vrijeme bilježenja transakcija raspodjele
3.007. |
Kako je objašnjeno u točki 2.008., ►M6 ESA 2010 ◄ bilježi transakcije raspodjele na obračunskoj osnovi, tj. u trenutku kad nastaje ekonomska vrijednost, dugovanje ili potraživanje, odnosno kad je transformirano ili stornirano ili prestane postojati, a ne u trenutku kad je plaćanje stvarno izvršeno. To načelo bilježenja (koje se temelji na pravima i obvezama) primjenjuje se na sve tokove, bez obzira radi li se novčanim tokovima ili o tokovima koji se javljaju između jedinica ili unutar jedne jedinice. Međutim, određene iznimke mogu se opravdati iz praktičnih razloga. |
3.008. |
Vrijeme bilježenja različitih vrsta transakcija raspodjele je sljedeće: |
(a) |
Naknada za zaposlene
|
(b) |
Porezi i subvencije na proizvodnju
|
(c) |
Dohodak od imovine
|
(d) |
Kapitalni transferi
|
4. Opće primjedbe o dodanoj vrijednosti
3.013. |
Dodana vrijednost je izravnavajuća stavka na računu proizvodnje. To je razlika između vrijednosti outputa i vrijednosti intermedijarne potrošnje (bez obzira na upotrijebljeni koncept outputa, budući da se sukladno tome mijenja intermedijarna potrošnja). To je ključna stavka kod mjerenja produktivnosti gospodarstva ili industrije. Može se obračunati na bruto temelju (bruto dodatna vrijednost) ili na neto temelju (neto dodana vrijednost), tj. prije ili nakon odbijanja potrošnje fiksnog kapitala. Neto dodana vrijednost je jedini izvor u računu stvaranja dohotka. U skladu s metodom za vrednovanje outputa (bazična cijena) i intermedijarne potrošnje (kupovna cijena) neto dodana vrijednost se mjeri po bazičnoj cijeni. |
3.014. |
Dodana vrijednost prema trošku čimbenika izračunava se tako da se od dodane vrijednosti po bazičnim cijenama oduzmu drugi porezi na proizvodnju i dodaju druge subvencije na proizvodnju. Neto dodana vrijednost prema trošku čimbenika predstavlja dohodak čimbenika proizvodnje. |
C. NAKNADE ZAPOSLENICIMA
(usp. ESA 2010, od 4.02. do 4.13.)
3.015. |
►M6 Naknade zaposlenicima definiraju se kao ukupne naknade u novcu ili naturi koje poslodavac isplaćuje zaposleniku u zamjenu za rad obavljen u računovodstvenom razdoblju (usp. ESA 2010, 4.02.). ◄ Naknada uključuje:
—
bruto plaće i nadnice (novac/natura),
—
socijalne doprinose poslodavca (stvarne i pripisane).
|
3.016. |
Bruto plaće i nadnice u novcu obuhvaćaju sljedeće komponente:
(a)
izravne osnovne plaće (koje se isplaćuju u redovitim razmacima);
(b)
dodatke za prekovremene sate, noćni rad ili rad vikendom, rad u posebno teškim uvjetima itd.;
(c)
naknade za troškove života i smještaja;
(d)
dodatke na plaću kao što je božićnica, godišnja premija, naknada za godišnji odmor i produktivnost te naknade za unapređenje;
(e)
putne troškove ( 35 );
(f)
naknade za državne praznike, plaćeni godišnji odmor;
(g)
provizije, napojnice, kotizacije;
(h)
druge naknade ili povremene isplate povezane sa sveukupnim poslovnim rezultatima poduzeća kao dio plana podjele dobiti;
(i)
plaćanja koja poslodavci izvršavaju prema zaposlenicima u okviru programa štednje;
(j)
jednokratne isplate zaposlenicima u slučaju kada napuštaju poduzeće, u onoj mjeri u kojoj ta plaćanja nisu izvršena na temelju kolektivnog ugovora;
(k)
naknade za stanovanje koje poslodavci plaćaju svojim zaposlenicima. |
3.017. |
Potrebno je naglasiti da se knjiže podaci o bruto plaćama i nadnicama, uključujući poreze na plaće i nadnice kao i sve više stope tih poreza i doprinosa te doprinose za socijalno osiguranje zaposlenika. U slučajevima gdje poslodavci svojim zaposlenicima isplaćuju neto plaće, potrebno ih je stoga uvećati za vrijednost tih stavki. |
3.018. |
Bruto plaće i nadnice u naturi obuhvaćaju robe i usluge koje poslodavci stavljaju na raspolaganje svojim zaposlenicima besplatno ili po sniženim cijenama koje zaposlenici i njihove obitelji koriste kako i kada to žele kako bi zadovoljili svoje potrebe. One ne služe nužno proizvodnom procesu. Njihova vrijednost je vrijednost povlastice koju predstavljaju: vrijednost roba ako su pružene besplatno ili razlika između potonje vrijednosti i isplata zaposlenicima, ako su pružene po smanjenim cijenama. Te stavke, koje su od značajne važnosti u ERP-u, uključuju sljedeće komponente:
(a)
poljoprivredne proizvode koji su stavljeni na raspolaganje zaposlenicima besplatno ili po sniženim cijenama kao naknada ( 36 );
(b)
usluge smještaja proizvedene za vlastiti račun i date na raspolaganje zaposlenicima besplatno ili po sniženim cijenama ( 37 );
(c)
robu i usluge koje kupuju poslodavci uz uvjet da su te kupnje u skladu s definicijom plaća u naturi (tj. kada ne čine intermedijarnu potrošnju). Posebno, prijevoz zaposlenika između njihovog mjesta rada i kuće dio je njihovih plaća u naturi, osim ako se putovanja ne odvijaju tijekom radnog vremena. Ta kategorija uključuje plaćene usluge smještaja i jaslica za djecu itd. (usp. ESA 2010, 4.05.) |
3.019. |
Plaće i nadnice u naturi trebale bi se vrednovati po njihovoj bazičnoj cijeni ili po kupovnoj cijeni (ovisno o tome jesu li stavke proizvedene u jedinicama ili su kupljene izvana). |
3.020. |
Bruto plaće nasuprot tome ne uključuju izdatke poslodavaca koji su u njihovu vlastitu korist i nastaju u interesu poduzeća. Stavke na koje se to odnosi su, među ostalima: naknade/povrat troškova za putovanja, odvojeni život ili selidbu kojima su zaposleni izloženi tijekom obavljanja svojih radnih zadataka, troškovi za reprezentaciju poslodavca u interesu poduzeća i troškovi za određene pogodnosti na radnom mjestu (npr. sportski i rekreacijski objekti). Slično tome, isplate u gotovini poslodavaca svojim djelatnicima za kupnju alata ili posebne odjeće (uključujući iznose koje su poslodavci ugovorno obvezni dati u spomenute svrhe) nisu dio bruto plaća i nadnica uključenih u ovu poziciju. ►M6 Sve te stavke knjiže se kao intermedijarna potrošnja poslodavaca (usp. ESA 2010, 4.07.). ◄ |
3.021. |
Doprinosi poslodavaca za socijalnu skrb uključuju vrijednost doprinosa koje uplaćuju poslodavci kako bi zajamčili da su njihovi radnici obuhvaćeni odredbama o socijalnoj skrbi (osim doprinosa za socijalnu sigurnost koje plaćaju zaposlenici, a koje poslodavac izdvaja iz njihovih bruto plaća ili nadnica (usp. 3.017.). Ti doprinosi mogu biti stvarni ili imputirani. |
3.022. |
Stvarni socijalni doprinosi predstavljaju plaćanja koja izvršavaju poslodavci uključujući zakonom propisane, ugovorene i dobrovoljne doprinose za osiguranje protiv rizika i socijalnih nedaća. Ti se socijalni doprinosi plaćaju osiguravateljima (institucijama za socijalno osiguranje ili privatnim osiguravateljima). Iako se plaćaju izravno osiguravateljima, oni se obrađuju kao sastavnica naknade zaposlenika budući da se smatra da zaposlenici primaju doprinose i zatim ih plaćaju osiguravajućem društvu. |
3.023. |
Imputirani socijalni doprinosi poslodavaca protustavka su drugim naknadama socijalnog osiguranja, koje poslodavci izravno plaćaju zaposlenicima ili bivšim zaposlenicima i drugim prihvatljivim osobama bez sudjelovanja osiguravajućih društava ili samostalnih mirovinskih fondova ( 38 ) (usp. ESA 2010, 4.10.). Ti se doprinosi bilježe u razdoblju u kojemu je obavljen posao (ako su protustavka obveznim socijalnim davanjima) ili u razdoblju u kojemu su pružena davanja (ako su protustavka dobrovoljnim socijalnim davanjima). Imputirani socijalni doprinosi poslodavaca dijele se u dvije kategorije: (a) Imputirani mirovinski doprinosi poslodavaca i (b) Imputirani nemirovinski doprinosi poslodavaca (ESA 2010, 4.10. i 4.97.). |
3.024. |
Potrebno je naglasiti da u ERP-u, u slučaju da su proizvodne jedinice individualna poduzeća, naknada zaposlenika ne uključuje naknadu za posao koji je na poljoprivrednom gospodarstvu obavio nositelj/upravitelj gospodarstva ili neplaćeni članovi njegove obitelji; te osobe dijele miješani dohodak koji je bilanca računa ostvarivanja prihoda za individualna poduzeća. Međutim, ako su proizvodne jedinice dio korporacije (usp. 5.09. i 5.10.), sve se naknade moraju bilježiti kao naknada zaposlenika. |
D. POREZI NA PROIZVODNJU I UVOZ
(usp. ESA 2010, od 4.14. do 4.29.)
3.025. |
Porezi na proizvodnju i uvoz su obvezna, nepovratna plaćanja u novcu ili naturi nametnuta od strane opće države ili institucija Europske unije, na proizvodnju i uvoz dobara i usluga, zapošljavanje radne snage, vlasništvo ili uporabu zemljišta, zgrade ili ostala sredstva koja se koriste u proizvodnji. ►M6 Ti se porezi plaćaju neovisno o ostvarenoj dobiti (usp. ESA 2010, 4.14.). ◄ |
3.026. |
Porezi na proizvodnju i uvoz dijele se na:
—
poreze na proizvode (D.21):
—
porezi tipa PDV-a (D.211),
—
porezi i carine na uvoz osim PDV-a (D.212) i
—
porezi na proizvode osim PDV-a i uvoznih poreza (D.214),
—
ostale poreze na proizvodnju (D.29.).
|
1. |
Porezi na proizvode
|
2. |
Obrada PDV-a
|
3. |
Ostali porezi na proizvodnju
|
E. SUBVENCIJE
(usp. ESA 2010, od 4.30. do 4.40.)
3.051. |
Subvencije su tekuća nepovratna plaćanja koja državne vlasti ili institucije Europske unije isplaćuju rezidentnim proizvođačima s ciljem utjecaja na njihovu razinu proizvodnje, njihove cijene ili naknade čimbenicima proizvodnje. Ostali netržišni proizvođači mogu primiti druge subvencije na proizvodnju samo ako ta plaćanja ovise o općim odredbama koje se primjenjuju za tržišne i netržišne proizvođače. ►M6 Subvencije na proizvode obično se ne bilježe u netržišni output (P.13) (usp. ESA 2010, 4.30.). ◄ |
3.052. |
Subvencije se dijele na:
—
subvencije na proizvode (D.31):
—
uvozne subvencije (D.311),
—
ostale subvencije na proizvode (D.319) i
—
ostale subvencije na proizvodnju (D.39).
|
1. |
Subvencije na proizvode
|
2. |
Ostale subvencije na proizvodnju
|
F. DOHODAK OD IMOVINE
(usp. ESA 2010, od 4.41. do 4.76.)
1. Definicija
3.070. |
Dohodak od imovine jest dohodak koji prima vlasnik financijske imovine ili materijalne neproizvedene imovine u zamjenu za davanje sredstava ili stavljanje materijalne neproizvedene imovine na raspolaganje nekoj drugoj institucionalnoj jedinici (ESA 2010, 4.41.). |
3.071. |
U ESA-i 2010 dohotci od imovine klasificiraju se na sljedeći način:
—
kamata (D.41),
—
raspodijeljeni dohoci društava (dividende i isplate s dohotka navodnih društava) (D.42),
—
reinvestirana dobit od izravnih stranih ulaganja (D.43),
—
ostali dohotci od ulaganja (D.44): dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja (D.441), dohodak od ulaganja koji se plaća iz mirovinskih prava (D.442), dohodak od ulaganja koji se može pripisati dioničarima zajedničkih investicijskih fondova (D.443),
—
zakupnine (D.45).
|
3.072. |
ERP se odnosi samo na dohodak od imovine uključen u račun poduzetničkog dohotka (usp. niz računa, 1.38. do 1.48.). Ovaj račun bilježi na strani izvora dohodak primljen po jedinicama kao rezultat njihovog izravnog sudjelovanja u procesu proizvodnje (višak iz poslovanja/mješoviti dohodak) i primljena potraživanja po dohotku od imovine. Na strani uporabe bilježi plativ dohodak od imovine povezan s poljoprivrednim djelatnostima (i neodvojivim, nepoljoprivrednim sekundarnim djelatnostima). Općenito govoreći, račun poduzetničkog dohotka se može obračunati samo za institucionalne sektore, iako se može obračunati za neku gospodarsku granu ako se određeni dohodak od imovine može pripisati lokalnim JVD-ima. |
3.073. |
Samo tri vrste dohotka od imovine mogu biti relevantne za ERP:
—
kamate (D.41), zakupnine (D.45) i dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja (D.441).
|
2. Kamate
(ESA 2010, od 4.42. do 4.52.)
3.074. |
Kamatu čine troškovi plativi po kreditu za kapitalna ulaganja. Ona podrazumijeva plaćanje (fiksnog ili promjenjivog) postotka vrijednosti kredita koje je potrebno izvršavati u unaprijed utvrđenim intervalima. U ERP-u je kamata protustavka kredita koji su odobreni za potrebe poljoprivrednih gospodarstava (npr. za kupnju zemljišta, zgrada, strojeva, vozila ili druge opreme, čak i ako se upotrebljavaju u okviru neodvojivih, nepoljoprivrednih, sekundarnih djelatnosti). |
3.075. |
Kamate također uključuju plaćanja koja se odnose na zakup fiksnih kapitalnih dobara za upotrebu u poljoprivredi (moguće sa zemljištem). Samo dio koji obuhvaća zakupninu (tretiran kao pripisani kredit koji odobri zakupodavac zakupoprimatelju), koju plaća najmoprimac, uključuje se u plaćanje kamate (kapitalni dio se bilježi u financijskom računu). |
3.076. |
Trebalo bi primijetiti da se iskazane kamate po fiksnom vlasničkom kapitalu angažiranom u poljoprivrednim gospodarstvima ne bilježe na ovoj poziciji; one se javljaju kao komponenta dohotka od poljoprivrednog poduzeća (usp. 5.06.). Slično tome, iznos koji treba zabilježiti kao pasivnu kamatu uključuje subvencije kamatnih stopa za poljoprivredu. |
3.077. |
►M6 Trebalo bi zabilježiti i kamate koje se potražuju povezane s poljoprivrednim djelatnostima po jedinicama koje pripadaju poljoprivrednim poduzećima. Kamate koje potražuju pojedina poduzeća isključene su iz mjerenja poduzetničkog dohotka poljoprivredne industrije jer se smatra da većina kamatonosne imovine nije povezana s poljoprivrednom djelatnošću jedinica i jer je teško razlikovati obiteljsku imovinu od imovine koja se upotrebljava u proizvodnji ( 45 ). ◄ |
3.078. |
Kamate se bilježe u skladu s obračunskim načelom, tj. kao obračunata kamata (a ne kao plaćena kamata). |
3.079. |
Budući da se vrijednost usluga koje pružaju financijski posrednici dijeli na različite naručitelje, stvarna plaćanja kamate financijskim posrednicima ili primitke po kamatama od njih trebalo bi uskladiti kako bi se uklonile marže koje predstavljaju implicitne troškove financijskih posrednika. Procijenjenu vrijednost tih troškova trebalo bi oduzeti od kamata koje plaćaju zajmoprimci financijskim posrednicima, a dodati kamati koju su primili ulagači. ►M6 Ti se troškovi smatraju naknadom za usluge koje su pružili financijski posrednici svojim klijentima, a ne kao plaćanje kamate (vidjeti 2.107.1. i 2.108. (i); ESA 2010, 4.51.). ◄ |
3. Zakupnine (od zemljišta i podzemnih nalazišta)
(ESA 2010, od 4.72. do 4.76.)
3.080. |
►M6 Zakupnine odgovaraju plaćanjima izvršenima vlasniku neproizvedene materijalne imovine (zemljišta i podzemna nalazišta) u zamjenu za ustupanje imovine na korištenje nekoj drugoj jedinici. ◄ U ERP-u, ova stavka uglavnom odgovara zakupninama za zemljište koje zakupci plaćaju vlasnicima zemljišta ( 46 ). |
3.081. |
Ako vlasnik plaća određene troškove izravno povezane s poljoprivrednom djelatnošću (porez na imovinu, trošak održavanja zemljišta itd.), zakupnine koje se bilježe trebalo bi, u skladu s tim, umanjiti. Ti troškovi se obračunavaju kao drugi porezi na proizvodnju (u slučaju poreza na imovinu) ili kao intermedijarna potrošnja (u slučaju održavanja zemljišta). |
3.082. |
Zakupnine za zemljište ne uključuju najam zgrada ili stambenih objekata smještenih na zemljištu; te se najamnine obrađuju kao plaćanje za tržišnu uslugu koju pruža vlasnik zakupcu zgrade ili stambenog prostora, i njih treba bilježiti u računima kao intermedijarnu potrošnju usluga ili kao izdatak za finalnu potrošnju (računi kućanstava), ovisno o vrsti zakupljene jedinice. Ako nema objektivnih osnova po kojima razlučiti plaćanje zakupnine za zemljište od najma za zgrade koje se nalaze na zemljištu, cijeli iznos treba bilježiti kao zakupninu za zemljište. ►M6 To pravilo je prilagođena verzija preporuke ESA-e (ESA 2010, 4.73.) ( 47 ). ◄ |
3.083. |
Svu zakupninu za zemljište trebalo bi bilježiti na ovoj poziciji bez obzira je li zemljište zakupljeno za razdoblje duže ili kraće od jedne godine. |
3.084. |
Zakupnine ne uključuju:
—
vrijednost najma stambenih objekata koji se nalaze u tim zgradama; to je naknada za tržišnu uslugu koja je dio privatne potrošnje (tj. stanar plaća najamninu iz svog neto preostalog dohotka),
—
najamnine plaćene za profesionalno korištenje nestambenih zgrada (usp. 2.108.(a)),
—
amortizaciju zgrada,
—
izdatke za tekuće održavanje zgrada (usp. 2.106.),
—
porez na imovinu (usp. 3.048. (a)),
—
rashode koji se odnose na osiguranje zgrada (usp. 2.108. (g)).
|
3.085. |
U slučaju zemljišta i zgrada koje koristi vlasnik, nema potrebe za obračunom iskazanih zakupnina. Najamnine koje odgovaraju neproizvedenim, nematerijalnim sredstvima, poput patentiranih sredstava i prava na proizvodnju (mliječne kvote), trebalo bi bilježiti kao intermedijarnu potrošnju (usp. 2.108. (n)). |
4. Dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja (koji nije obuhvaćen ERP-om)
3.086. |
►M6 Dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja odgovara ukupnim primarnim dohocima primljenim od ulaganja tehničkih pričuva za osiguranje i mirovinskih fondova (usp. ESA 2010, 4.68.). ◄ Te se tehničke pričuve obrađuju kao sredstva koja pripadaju osiguranoj osobi. ►M6 ESA 2010 ◄ propisuje da se za obračun poduzetničkog dohotka u izvore uključe dohoci primljeni od ulaganja tehničkih pričuva osiguranja. Ovaj se dohodak pripisuje osiguranoj osobi kao dohodak od imovine pripisan vlasnicima polica osiguranja. Ovaj se drugi dohodak obrađuje kao da je vraćen osiguravajućim poduzećima u obliku dodatnih premija, budući da, u praksi, osiguravajuća društva zadržavaju dohodak (usp. ►M6 ESA 2010 ◄ , 4.69.). |
3.087. |
►M6 Dohodak od ulaganja koji se može pripisati vlasnicima polica osiguranja nije obuhvaćen ERP-om. ◄ Zapravo, da bi imalo smisla, mjerenje dohotka od poljoprivredne djelatnosti trebalo bi:
—
uključiti sve tokove koji su povezani s neživotnim osiguranjem (vrijednost usluge, dohodak pripisan vlasnicima polica osiguranja, neto premije i odštete). U ovom slučaju, izmjereni dohodak se javlja nakon opisa svih transakcija preraspodjele (između vlasnika polica osiguranja i osiguravajućih poduzeća i između razdoblja) povezanih s neživotnim osiguranjem ili
—
uzeti u obzir samo vrijednost usluge (koja se konačno dobiva od osiguravajućeg poduzeća) (usp. 2.108. (g)): u ovom slučaju izmjereni dohodak se pojavljuje prije opisa svih ovih transakcija preraspodjele.
ERP je izabrao drugo rješenje. |
G. KAPITALNI TRANSFERI
(usp. ESA 2010, od 4.145. do 4.167.)
3.088. |
Jedini kapitalni transferi koji se bilježe u ERP-u su potraživanja kapitalnih transfera tj. investicijskih potpora i ostalih kapitalnih transfera. Ove distributivne transakcije bilježe se u računu kapitala (usp. 1.41. i 1.48.). |
1. |
Investicijske potpore
|
2. |
Drugi kapitalni transferi
|
H. POTROŠNJA FIKSNOG KAPITALA
(usp. ESA 2010, od 3.139. do 3.145.)
3.098. |
Predvidivo trošenje i habanje te zastarijevanje fiksnih kapitalnih dobara tijekom računovodstvenog razdoblja predstavljaju trošak koji se podrazumijeva sve dok se ta stavka ne zamijeni nabavom nove. Ovo trošenje i habanje te zastarijevanje mjeri se potrošnjom fiksnog kapitala. Njegovo uvrštavanje pod „uporabe” u računu proizvodnje omogućuje da se izdatak za investicije u fiksni kapital raspodijeli na cijelo razdoblje korištenja. |
3.099. |
Ako je korisni gospodarski vijek sredstava za proizvodnju duži od jedne godine, potrošnja fiksnog kapitala predstavlja iznos fiksnog kapitala korištenog u procesu proizvodnje tijekom računovodstvenog razdoblja kao rezultat uobičajenog trošenja i habanja te predvidivog zastarijevanja ( 48 ). Ako, s druge strane, korištena sredstva za proizvodnju imaju koristan gospodarski vijek koji je kraći od jedne godine, tada se trošenje i habanje bilježi kao intermedijarna potrošnja. |
3.100. |
Za sva se fiksna kapitalna dobra (tj. proizvode) koja čine fiksni kapital treba obračunati potrošnja (mada se u posebnim slučajevima traži nešto fleksibilniji pristup; usp. 3.105.). To se odnosi na materijalna i nematerijalna fiksna sredstva, važnija poboljšanja neproizvedenih sredstava, troškove povezane s prijenosom vlasništva. Potrošnja fiksnog kapitala se ne obračunava za zalihe robe kao ni za nedovršenu proizvodnju i neproizvedena sredstva, poput zemljišta, podzemnih ležišta i patentiranih sredstava. |
3.101. |
Potrošnja fiksnog kapitala je samo jedna sastavnica promjene vrijednosti sredstava (zajedno s bruto investicijama u fiksni kapital, ostalim promjenama u količini i nominalnom udjelu dobitaka (neto bez gubitaka); usp. 2.134). Poglavito, potrošnja fiksnog kapitala ne uključuje ostale promjene u količini sredstava (koje nisu one koje potječu od bruto investicija u fiksni kapital):
—
iznimne gubitke zbog katastrofa (potresa, ratova, suša, epidemija itd.),
—
nepredvidivo zastarijevanje koje je razlika između pričuva učinjenih kod potrošnje fiksnog kapitala za uobičajenu proizvodnu potrošnju i stvarnih gubitaka, neočekivanih događaja koji uzrokuju amortizaciju veću od one koja je uzeta u obzir na temelju predviđene potrošnje fiksnog kapitala,
—
promjene u klasifikaciji dugotrajne imovine, tj. promjene njenog ekonomskog korištenja kao u slučaju poljoprivrednog zemljišta ili zgrada adaptiranih za privatno korištenje ili drugačiju ekonomsku uporabu.
|
3.102. |
Potrošnju fiksnog kapitala, koju treba razlikovati od amortizacije obračunate u fiskalne svrhe i one koja se javlja u računima poduzeća, trebalo bi procijeniti na temelju stanja zaliha fiksnih kapitalnih dobara i (prosječnog) vjerojatnog korisnog gospodarskog vijeka različitih kategorija dobara. Kad god nedostaju informacije o stanju zaliha fiksnih kapitalnih dobara, predlaže se da se ono izračuna pomoću metode stalne inventure i procijeni po nabavnoj cijeni u izvještajnom razdoblju (tj. vrijednosti zamjene sredstava tijekom izvještajne godine, a ne na temelju povijesnih vrijednosti). Vrijednost zamjene se mjeri na temelju cijena koje nositelji/upravitelji trebaju platiti tijekom bilo kojeg određenog izvještajnog razdoblja kako bi zamijenili neko fiksno kapitalno dobro novim fiksnim kapitalnim dobrom koje mu je u najvećoj mogućoj mjeri slično. Potrebno je nastaviti na ovaj način kako bi se točno izračunao neto domaći proizvod. |
3.103. |
Potrošnja fiksnog kapitala se obračunava korištenjem metode linearne amortizacije, tj. pridruživanjem jednake vrijednosti određenom fiksnom kapitalnom dobru tijekom cijelog razdoblja u kojem se ono koristi. Stopa amortizacije se definira formulom 100/n, gdje „n” predstavlja vjerojatan koristan gospodarski vijek ove kategorije u godinama („n” se može razlikovati od jedne do druge zemlje kao i u trajanju). U nekim slučajevima, stopa amortizacije može biti geometrijska. S obzirom na korištenje sadašnje cijene zamjene i stalne stope potrošnje fiksnog kapitala, potrošnja fiksnog kapitala varira od godine do godine, osim ako nabavne cijene ostanu nepromijenjene tijekom cijelog uobičajenog korisnog gospodarskog vijeka imovine. |
3.104. |
Potrošnju fiksnog kapitala u vidu troškova povezanih s prijenosom vlasništva proizvedenih materijalnih i nematerijalnih sredstava trebalo bi obračunati na temelju prosječnog korisnog gospodarskog vijeka koji, prema dogovoru, iznosi jednu godinu. |
3.105. |
Potrošnja fiksnog kapitala koji čine životinje, odgovara predviđenom smanjenju produktivnosti životinja ako se one koriste za proizvodne svrhe (mlijeko, vuna itd.), a ona se ogleda u tekućoj vrijednosti budućeg prihoda koji se može dobiti od tih životinja. Kako vrijednost budućeg prihoda od tih životinja opada tijekom vremena, za fiksni kapital koji čine životinje potrebno je obračunati potrošnju fiksnog kapitala. Međutim, s obzirom na praktične poteškoće pri obračunu potrošnje fiksnog kapitala za ovu vrstu imovine, prevladalo je mišljenje da za životinje koje se koriste za proizvodnju ne bi trebalo obračunavati potrošnju fiksnog kapitala. Odluka o izostavljanju životinja iz obračuna temelji se na sljedećim pretpostavkama:
—
amortizacija u pogledu produktivnosti i gospodarske vrijednosti povezana je s dobi, ali ne ovisi o njoj izravno, redovito i neprestano, kao što se to inače samo po sebi podrazumijeva u slučaju amortizacije,
—
izdvajanje životinja iz produktivnog stada može ovisiti o gospodarskom okruženju (promjene cijena koje se mogu dobiti za zaklane životinje i cijene hrane za životinje itd.).
|
3.106. |
Iako ovakav pristup ne sprečava izračunavanje potrošnje fiksnog kapitala za stočni fond, on uistinu čini izračune jako kompliciranima u pogledu primjernih definicija prosječnog vijeka i stopa potrošnje fiksnog kapitala. Inače, bilo bi teško osigurati dosljednost između predviđanja i stvarne prosječne amortizacije životinja. ►M6 Taj postupak osigurava i kompatibilnost između ERP-a i ESA-e 2010 (usp. ESA 2010, 3.140.) te mikroekonomskih računa mreže poljoprivrednih računovodstvenih podataka te eliminira potrebu da se napravi razlika između stočnog fonda koji se može klasificirati kao fiksno kapitalno dobro i stočnog fonda koji se može klasificirati kao zaliha. ◄ |
IV. INPUT RADA U POLJOPRIVREDI
4.01. |
Zapošljavanje u poljoprivredi obuhvaća sve osobe - zaposlenike i samozaposlene – koji osiguravaju plaćen i neplaćen input rada rezidentnim jedinicama koje obavljaju karakteristične djelatnosti (poljoprivredne i neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti) poljoprivredne industrije unutar ERP-a. Sve osobe koje su u dobi za mirovinu, a koje nastavljaju s radom na poljoprivrednom gospodarstvu, spadaju među zaposlene u poljoprivredi. Tu nisu uključene osobe mlađe od dobi predviđene za završetak obveznog školovanja. |
4.02. |
Zaposlenici su sve osobe koje po ugovoru rade za drugu rezidentnu institucionalnu jedinicu (koja je poljoprivredna jedinica) i primaju naknadu (zabilježena kao naknada za zaposlenike, usp. odjeljak C poglavlja III.). Input rada koji pružaju zaposlenici naziva se plaćeni input rada. Po dogovoru, rad zaposlenika koji nisu članovi obitelji klasificira se kao plaćeni input rada. Kad je neka poljoprivredna jedinica organizirana kao tradicionalno poduzeće (usp. 5.09.), sav obavljen radni input se klasificira kao plaćeni input rada. |
4.03. |
Samozaposleni su osobe koje su jedini vlasnici ili zajednički vlasnici neinkorporiranih poduzeća u kojima rade. Input rada koji pružaju samozaposleni naziva se neplaćeni input rada. Članovi obitelji nositelja/upravitelja poljoprivrednog gospodarstva koji ne primaju naknadu koja je unaprijed utvrđena i obračunata prema njihovom stvarnom radu klasificiraju se kao samozaposleni. |
4.04. |
U slučaju posebnih poduzeća (usp. odjeljak 8. poglavlja V.), input rada radnika se obrađuje na isti način kao i kod neinkorporiranih poduzeća (poduzeća u vlasništvu jedne osobe). Direktori/dioničari sudjeluju u mješovitom dohotku jedinice (neplaćeni input rada), dok njihovi zaposlenici primaju naknadu (plaćeni input rada). |
4.05. |
Ukupno odrađeni sati predstavljaju sveukupan broj stvarno odrađenih sati u svojstvu zaposlenika ili samozaposlene osobe za rezidentne poljoprivredne jedinice u obračunskom razdoblju. |
4.06. |
►M6 Opis onoga što ukupno odrađeni sati uključuju i isključuju može se pronaći u ESA-i 2010 (11.27. i 11.28.). ◄ Ukupno odrađeni sati ne obuhvaćaju rad za privatno kućanstvo nositelja/upravitelja. |
4.07. |
Godišnje jedinice rada (GJR) su definirane kao zaposlenje u ekvivalentnom punom radnom vremenu (koje odgovara broju radnih mjesta u ekvivalentu punog radnog vremena), tj. kao ukupno odrađeni sati podijeljeni s prosječnim godišnjim brojem sati odrađenih na radnim mjestima s punim radnim vremenom na ekonomskom području. |
4.08. |
Jedna osoba ne može predstavljati više od jedne GJR. Ovo ograničenje vrijedi i kad netko radi u poljoprivrednoj industriji veći broj sati nego li je to definirano punim radnim vremenom. |
4.09. |
Poljoprivredni input rada osoba koje rade manje od punog rednog vremena na poljoprivrednim gospodarstvima obračunava se kao kvocijent broja stvarno odrađenih sati (tjedno ili godišnje) i broja stvarno odrađenih sati (tjedno ili godišnje) na radnom mjestu s punim radnim vremenom. |
4.10. |
Broj stvarno odrađenih sati u okviru posla s punim radnim vremenom nije nužno isti za sve kategorije rada. Moguće je da broj sati koji obuhvaća posao s punim radnim vremenom bude veći za samozaposlene nego za zaposlenike. U ovom drugom slučaju, maksimalan broj sati koji treba odraditi utvrđuje se ugovorom. |
4.11. |
Broj sati koje odradi neka osoba ne usklađuje se pomoću koeficijenta zbog dobi (tj. mlađi od 16 ili stariji od 65) ili spola. Mora se primijeniti načelo jednakosti. „Puno radno vrijeme” se određuje brojem odrađenih sati, a ne procjenom proizvedene količine i/ili kakvoće. |
4.12. |
Osim ako ne postoje razlozi zbog kojih bi se prednost dala drugim izvorima, GJR koji predstavlja rad s punim radnim vremenom u poljoprivredi trebao bi se temeljiti na definiciji koja se trenutačno koristi u istraživanjima Zajednice o strukturi poljoprivrednih gospodarstava, i predstavljati minimalan broj sati propisan nacionalnim odredbama koje uređuju ugovore o radu. Ako u njima nije naveden broj godišnjih sati, tada 1 800 sati treba uzeti kao najmanju brojku (225 radnih dana od osam sati na dan). |
V. POKAZATELJI POLJOPRIVREDNOG DOHOTKA
5.01. |
Jedan od temeljnih ciljeva ERP-a je mjerenje poljoprivrednog dohotka i promjena unutar njega. |
A. |
DEFINICIJA DOHOTKA I IZRAVNAVAJUĆIH STAVKI
|
B. |
OBRADA DOHOTKA JEDINICA KOJE SU ORGANIZIRANE KAO DRUŠTVA
|
C. |
DEFINICIJA POKAZATELJA POLJOPRIVREDNOG DOHOTKA
|
D. |
AGREGIRANJE (ZBRAJANJE) POKAZATELJA DOHOTKA ZA EUROPSKU UNIJU
|
E. |
DEFLACIJA POKAZATELJA DOHOTKA
|
VI. VREDNOVANJE ERP-a U STALNIM CIJENAMA
A. MJERE CIJENE I OPSEGA
(usp. ESA 2010, poglavlje 10.)
6.01. |
Kad se promatra promjena vrijednosti, korisno je u svrhu ekonomske analize napraviti razliku između onih promjena vrijednosti koje nastanu zbog promjena obujma i onih zbog promjena cijene. ►M6 U ESA-i 2010 (od 10.13. do 10.23.) jasno se navodi da bi sastavnica cijene trebala uključivati samo promjene koje se odnose na cijene i da bi sve ostale promjene trebalo uključiti u sastavnicu obujma. ◄ Tako se razlike u kakvoći proizvoda (fizička svojstva, vrste maloprodajnih mjesta itd.) trebaju uzeti u obzir kao promjene obujma, a ne cijene. |
6.02. |
Za mnoga dobra i usluge postoji nekoliko varijanti koje se razlikuju po kakvoći. ►M6 ESA 2010 ◄ definira nekoliko čimbenika koji uzrokuju razlike u kakvoći, ali je za ERP najvažniji onaj koji je povezan s fizičkim svojstvima. On priznaje da u okviru definicije nekog određenog proizvoda, može biti fizičkih razlika koje podrazumijevaju da fizičke jedinice (npr. jedna tona) nisu jednake u ekonomskom smislu. Primjer ovog su dvije tone žita prodane dvije godine za redom. U prvoj godini je svo žito kakvoće primjerene za mljevenje, a u drugoj godini manje od pola žita ima tu kakvoću, a ostatak je prodan kao stočna hrana. To znači da je pala prosječna kakvoća žita. ►M6 Druga razlika u kakvoći, važna za ERP, proizlazi iz premještanja prodaje proizvoda između dvaju tržišta s različitim cijenama, npr. domaćeg i inozemnog, ili industrijske upotrebe i prodaje potrošačima (usp. ESA 2010, od 10.13. do 10.18.). ◄ |
6.03. |
Pokazatelji obujma i cijene koji se koriste za pripremu podataka u stalnim cijenama, trebaju voditi računa o promjenama kakvoće. Stoga se preporučuje da se rad obavi što detaljnije kako bi se, koliko god je to moguće, dobili potpuno homogeni osnovni proizvodi. Ako su osnovni proizvodi potpuno homogeni, promjene obujma se mogu procijeniti na temelju promjena količina. |
6.04. |
Međutim, statističke informacije su često dostupne tek na jednoj višoj agregatnoj razini i stoga se više ne odnose samo na homogene proizvode. ►M6 U tom slučaju u ESA-i 2010 (10.32.) navodi se da se vrijednost za tekuću godinu deflacionira odgovarajućim indeksom cijena kako bi se procijenile promjene u obujmu (ESA 2010, 10.01). ◄ |
6.05. |
Razina detalja zbog koje se korišteni indeks smatra osnovnim indeksom (pri čemu se razmatrani proizvod smatra homogenim) naziva se osnovnom razinom agregacije. U ERP-u osnovna razina agregacije odgovara minimalno razini najviše dezagregirane nomenklature u okviru tablice za prijenos podataka. Za izradu indeksa cijena poželjna je, međutim, veća razina detalja. |
6.06. |
Za svaki agregat robe i usluga koji je prikazan na računima, mjerenja cijena i količina moraju biti tako oblikovana da indeks vrijednosti = indeks cijene × indeks obujma
To znači da se svaka promjena vrijednosti određenog tijeka mora pripisati ili promjeni cijene ili promjeni obujma ili njihovoj kombinaciji (usp. ESA 2010, 10.12.). |
6.07. |
Sustavna podjela promjena tekućih vrijednosti na sastavnice „promjene cijene” i „promjene obujma” ograničava se na tokove koji predstavljaju transakcije robe i usluga, te na elemente uključene u vrednovanje tih transakcija (output, intermedijarna potrošnja, potrošnja fiksnog kapitala, bruto dodana vrijednost, neto dodana vrijednost, bruto investicije u fiksni kapital, promjene zaliha, porezi i subvencije na proizvode). |
B. NAČELA I METODA ZA IZRADU ERP-a U STALNIM CIJENAMA
1. Izbor formule indeksa
▼M6 —————
6.09. |
►M6 U skladu s ESA-om 2010 (10.20.) u ERP-u se promjene obujma mjere primjenom Laspeyresovih indeksa, a promjene cijena mjere se primjenom Paascheovih indeksa. ◄ Laspeyresov indeks za obujam
Paascheov indeks za cijene
Za svaki osnovni proizvod:
|
2. Bazna godina
6.10. |
Promjene obujma se mjere pomoću Laspeyresovih indeksa: promjene količine osnovnih nizova se stoga ponderiraju s vrijednošću u baznoj godini. Promjene cijene se mjere pomoću Paascheovih indeksa: promjene cijena osnovnih nizova se stoga ponderiraju s vrijednošću u tekućoj godini po cijenama iz bazne godine. |
6.11. |
Bazna godina je godina čije se cijene koriste za izradu sheme ponderiranja. |
6.12. |
Najtočniji način mjerenja promjena obujma između pojedinih godina je korištenje najbliže dostupne bazne godine. Ovaj pristup jamči da su ponderiranja relativno ažurna i izbjegava probleme povezane s ponderiranjem proizvoda koji se više ne proizvode i novih proizvoda koji su se pojavili. To je razlog zbog kojega ERP mjeri promjene obujma korištenjem ponderiranja za prethodnu godinu. |
3. Prezentiranje nizova u odnosu na izvještajnu godinu
6.13. |
Godina koja se upotrebljava za podnošenje i predstavljanje podataka u stalnim cijenama može se razlikovati od bazne godine; ona se naziva izvještajnom godinom. U nizu indeksa izvještajna godina je ona koja ima vrijednost 100. |
6.14. |
Nizovi indeksâ obujma u cijenama izvještajne godine dobivaju se povezivanjem indeksa obračunatih u cijenama iz prethodne godine (usp. ESA 2010, 10.20.). |
6.15. |
Važno je da promjena izvještajne godine ne utječe na promjene obujma u odnosu na prethodnu godinu. Zbog tog razloga se podaci ERP-a predstavljaju u odnosu na fiksnu izvještajnu godinu tako da se ponovno izračuna svaka varijabla zasebno, bez obzira jesu li to agregati ili osnovni indeksi. |
6.16. |
Primjer: Promotrimo dva homogena osnovna proizvoda, A i B. Sljedeći nizovi temelje se na strukturi cijena za prethodnu godinu:
Indeksi obujma i cijene za cjelinu (A + B) ovise o ponderiranju zadanom za svaki proizvod, A i B.
Ako su ti nizovi izraženi u odnosu na fiksnu izvještajnu godinu (npr. n), jedini način da se zadrže isti n/n–1 indeksi obujma jest posebno ulančavanje indeksa. To daje sljedeći niz (baza odgovara 100 u godini n):
(101,4 = 108,8 * 93,2/100)
Vrijednosti u stalnim cijenama izražene u odnosu na izvještajnu godinu n jesu:
(405,6 = 400 * 101,4/100)
Iz toga proizlazi da račun više nije zbrojiv. Pribrajanje vrijednosti u stalnim cijenama za A i B daje sljedeće nizove:
Osim kad je riječ o godini koja slijedi nakon izvještajne godine, ponovno izračunati nizovi nisu zbrojivi.
|
6.17. |
►M6 Prema ESA-i 2010 (10.23.) nezbrojivi stalni podaci o cijenama objavljuju se bez ikakve korekcije ( 51 ). ◄ To je također pristup koji je uzeo ERP. Međutim, korisnicima je potrebno objasniti da tablice nisu zbrojive. |
4. Obračun dodane vrijednosti po fiksnim godišnjim cijenama
6.18. |
Dodana vrijednost čini izravnavajuću stavku računa proizvodnje. Kao takvu, dodanu vrijednost nije moguće izravno podijeliti na sastavnicu cijene i sastavnicu obujma. ►M6 Teorijski točna metoda za izračunavanje dodane vrijednosti po fiksnim godišnjim cijenama jest da se provede „dvostruka deflacija” (usp. ESA 2010, od 10.31. do 10.32.). ◄ |
6.19. |
Bruto dodana vrijednost izražena u cijenama iz prethodne godine stoga se definira kao razlika između outputa izmjerenog u cijenama iz prethodne godine i intermedijarne potrošnje izmjerene u cijenama iz prethodne godine. Neto dodana vrijednost u cijenama iz prethodne godine je definirana kao razlika između bruto dodane vrijednosti u cijenama iz prethodne godine i potrošnje fiksnog kapitala u cijenama iz prethodne godine. Dodana vrijednost u cijenama fiksne izvještajne godine dobiva se ponovnim izračunom. |
6.20. |
Primjer: Sljedeća tablica prikazuje niz tekućih vrijednosti i vrijednosti u cijenama iz prethodne godine (obujma) koje se odnose na output i intermedijarnu potrošnju:
Dodana vrijednost u jedinicama obujma dobiva se oduzimanjem obujma intermedijarne potrošnje od obujma outputa. Proizlazi sljedeći niz:
Na taj način dobivaju se sljedeći indeksi obujma u cijenama iz prethodne godine:
(118,2 = 130/110 * 100) (103,7 = 140/135 * 100)
Bruto dodana vrijednost za pojedinu godinu u cijenama za godinu n (fiksne godišnje cijene) dobiva se množenjem tekuće vrijednosti za n s verižnim indeksom obujma.
DV n + 1 (u cijenama za godinu n) = 110 * 1,182 = 130
DV n + 2 (u cijenama za godinu n) = 110 * 1,182 * 1,037 = 135
|
5. Raščlamba poreza i subvencija na proizvode na sastavnice obujma i cijene
6.21. |
Raščlamba vrednovanja po bazičnoj cijeni na odgovarajuće sastavnice obujma i cijene pretpostavlja da se ova raščlamba odnosi i na poreze i na subvencije na proizvode. U ERP-u se primjenjuje sljedeće: |
6.22. |
Indeks obujma subvencije (ili poreza) na proizvod jednak je indeksu obujma outputa po proizvođačkoj cijeni. U ovom slučaju, indeks obujma outputa je isti bez obzira da li je izražen u proizvođačkoj cijeni ili u bazičnoj cijeni. |
6.23. |
Ovo rješenje ima još jednu prednost: indeks obujma ne ovisi o metodi vrednovanja. Kao posljedica toga, tumačenje indeksa cijene i obujma u bazičnoj cijeni je jednostavno: za osnovni proizvod koji je savršeno homogen, indeks obujma je jednak indeksu količine; indeks cijena odražava promjene u prosječnoj bazičnoj cijeni. |
6.24. |
Primjer: Za određeni proizvod, vrijednost outputa u proizvođačkoj cijeni u godini n je 1 000 ; vrijednost outputa u godini n + 1 je 900. Indeks obujma outputa je 102. Ovaj je proizvod subvencioniran. Vrijednost subvencije za godinu n je 100; vrijednost subvencije za godinu n + 1 je 150. Raščlamba subvencije na sastavnice obujma/cijene vrši se na sljedeći način:
Indeks obujma subvencije je isti kao indeks outputa u proizvođačkoj cijeni. |
VII. REGIONALNI EKONOMSKI RAČUNI U POLJOPRIVREDI (‘RERP-ovi’)
A OPĆA NAČELA
1. Uvod
7.01. Regionalni računi imaju važnu ulogu u oblikovanju, provedbi i evaluaciji regionalnih politika. Objektivni, pouzdani, dosljedni, koherentni, usporedivi, relevantni i usklađeni regionalni statistički pokazatelji pružaju čvrst temelj za politike usmjerene na smanjenje ekonomskih i socijalnih neusklađenosti između regija Unije.
7.02. RERP-ovi su prilagodba ERP-ova na regionalnoj razini.
7.03. RERP-ovi se sastoje od istog skupa računa kao i ERP-ovi, ali je zbog problema konceptualizacije i mjerenja skup računa za regije ograničenijeg opsega i razine detaljnosti od ERP-ova na nacionalnoj razini.
7.04. Kao regionalni računi, RERP-ovi se izrađuje na temelju izravno prikupljenih regionalnih podataka i nacionalnih podataka raščlanjenih po regijama na temelju pretpostavki. U izradi regionalnih računa zbog nedostatka dovoljno potpunih, pravovremenih i pouzdanih informacija na regionalnoj razini potrebno je služiti se pretpostavkama. To podrazumijeva da se pojedine razlike među regijama ne odražavaju nužno u regionalnim računima (ESA 2010., točka 13.08.).
2. Regionalno gospodarstvo, regionalno područje
7.05. Za svaku izrade regionalnih računa, neovisno o tome odnose li se na industrije ili institucionalne sektore, potrebna je stroga definicija regionalnog gospodarstva i regionalnog područja. Poljoprivredna industrija pojedine regije u teoriji obuhvaća jedinice (poljoprivredna gospodarstva) koje se bave poljoprivrednim djelatnostima (usp. točke od 1.60. do 1.66.) na regionalnom području.
7.06. Regionalno gospodarstvo zemlje dio je njezina ukupnog gospodarstva. Ukupno gospodarstvo definira se u smislu institucionalnih jedinica i sektora. Sastoji se od svih institucionalnih jedinica čije je središte prevladavajućeg ekonomskog interesa na ekonomskom području zemlje. Ekonomsko područje ne podudara se u potpunosti sa zemljopisnim područjem (usp. točku 7.08.). Ekonomsko područje zemlje dijeli se na regionalna područja i na izvanregionalna područja (ESA 2010., točka 13.09.).
7.07. Regionalno područje, kako je utvrđeno u ESA-i 2010, sastoji se od onog dijela ekonomskog područja zemlje koje je izravno dodijeljeno regiji. Slobodne zone, carinska skladišta i tvornice pod carinskim nadzorom, povezane su s regijama u kojima se nalaze.
7.08. Međutim, ta podjela područja nije sasvim u skladu s konceptom nacionalnog ekonomskog područja kako se upotrebljava u nacionalnim računima. Izvanregionalno područje sastoji se od dijelova ekonomskog područja zemlje koji se ne mogu izravno povezati s jednom regijom i isključeni su iz RERP-ova, tj.:
nacionalnog zračnog prostora, teritorijalnih voda i epikontinentalnog pojasa u međunarodnim vodama iznad kojeg zemlja ima isključiva prava;
teritorijalnih enklava tj. zemljopisnih područja u inozemstvu koja prema međunarodnim ugovorima ili međudržavnim sporazumima koriste državne agencije zemlje (veleposlanstva, konzulati, vojne baze, znanstveni centri itd.);
ležišta nafte, prirodnog plina itd. u međunarodnim vodama izvan epikontinentalnog pojasa zemlje, koja iskorištavaju rezidentne jedinice.
7.09. Klasifikacija prema Statističkoj nomenklaturi teritorijalnih jedinica (NUTS) uspostavljena Uredbom (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća ( 52 ) osigurava jedinstvenu i jednoobraznu raščlambu ekonomskog područja Unije. Za RERP-ove su potrebni statistički podaci na razini NUTS 2 kako je uobičajeno utvrđeno u okviru aktualnih aranžmana na temelju te uredbe. Za nacionalne potrebe regionalni računi mogu se izraditi i na detaljnijoj regionalnoj razini, odnosno prema potrebi na razini NUTS 3 (ESA 2010, točka 13.12.).
3. Bazična jedinica u izradi RERP-ova
7.10. Jedinice koje industrija upotrebljava za regionalne račune su lokalni JVD-ovi. Lokalni JVD je oblik proizvodne jedinice koji se može promatrati.
7.11. Statistički je pristup (industrija) upotrebljavati jedinicu koja se može promatrati, čak i ako se time odstupa od pojedinačne djelatnosti. Kao i kad je riječ o Sustavu nacionalnih računa iz 2008., u ESA-i 2010. prednost se daje statističkom pristupu i zagovara se lokalni JVD pri izradi nacionalnih računa prema industriji. Stoga se u njima definira ista jedinica za industrije, neovisno o tome jesu li one obuhvaćene na regionalnoj ili nacionalnoj razini.
7.12. Kao u ERP-ovima, u RERP-ovima se kao bazična jedinica za poljoprivrednu industriju upotrebljava poljoprivredno gospodarstvo, „prilagođeno” u skladu s određenim konvencijama radi poštovanja predmetnih ciljeva. Dva su temeljna razloga za taj izbor. S jedne strane, jedinica „poljoprivredno gospodarstvo” lokalni je JVD za poljoprivredu (usp. točke od 1.09. do 1.17.) koji se definira kao dio JVD-a koji se odnosi na lokalnu razinu. Lokalni JVD isto je tako najprikladnija jedinica za poljoprivrednu industriju, čak i ako uključuje nepoljoprivredne sporedne djelatnosti koje se ne mogu prikazati odvojeno od poljoprivrednih djelatnosti (usp. točke 1.15. i 1.16., točke od 1.25. do 1.32.).
7.13. Upotreba poljoprivrednog gospodarstva kao bazične jedinice znači uključivanje nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti tih poljoprivrednih gospodarstava u RERP-ove (usp. točku 7.12.). S obzirom na to da je svrha ERP-ova mjeriti, opisati i analizirati ostvarivanje dohotka iz poljoprivredne gospodarske djelatnosti, iz njega su isključene jedinice koje se bave isključivo aktivnostima u slobodno vrijeme (npr. povrtnjaci i privatni uzgoj stoke). Nasuprot tomu, jedinice koje se bave samoopskrbnom poljoprivredom uključene su u ERP-ove (usp. točku 1.24.).
7.14. Poljoprivredno gospodarstvo referentna je jedinica za statistička istraživanja u području poljoprivrede, neovisno o tome jesu li istraživanja nacionalna ili regionalna. Prednost toga je što se evaluacije outputa u smislu količine mogu temeljiti izravno na statističkim sustavima za mjerenje područja, prinosa, veličina stada itd. Izbor poljoprivrednog gospodarstva omogućuje i bolju računovodstvenu dosljednost.
4. Metode izrade RERP-ova
7.15. U ESA-i (ESA 2010., točke od 13.24. do 13.32.) predlažu se dvije metode, koje se mogu primijeniti na industrije ili na institucionalne sektore: metoda odozdo prema gore i odozgo prema dolje. Metoda odozdo prema gore sastoji se od prikupljanja podataka na razini jedinica (lokalni JVD-ovi, institucionalne jedinice) i njihova zbrajanja kako bi se dobila regionalna vrijednost za različite agregate. Metodom odozgo prema dolje regionalne vrijednosti rekonstruiraju se raščlanjivanjem nacionalnih podataka s pomoću pokazatelja koji u što većoj mjeri odražava regionalnu raspodjelu predmetne varijable. Te se dvije metode mogu i kombinirati na različite načine, a ESA te kombinacije naziva „spojem metode odozdo prema gore i metode odozgo prema dolje”. Međutim, mora se izbjeći prikupljanje istih informacija više od jedanput jer na taj način dolazi do suvišnosti u izvješćivanju o podacima. Iako se u brojnim slučajevima zapravo upotrebljava „spoj metode odozdo prema gore i metode odozgo prema dolje”, ipak se prednost daje metodi odozdo prema gore. Pojedinosti o specifičnoj metodi i izvorima utvrđuju se potpuno transparentno u izvješćima o kvaliteti, pri čemu se navodi koji su regionalni podaci izravno prikupljeni, a koji se podaci temelje na nacionalnim podacima s regionalnim raščlambama na temelju pretpostavki.
5. Koncepti rezidentnosti i područja
7.16. Ekonomske transakcije i poduzeća i kućanstava mogu prelaziti regionalne granice. Poduzeća isto tako mogu poslovati u više regija, na stalnim lokacijama ili na privremenoj osnovi, npr. velika poljoprivredna gospodarstva mogu poslovati u različitim regijama. Stoga je potrebno jasno načelo kako bi se državama članicama pomoglo da pojedinoj regiji dosljedno dodjeljuju tu međuregionalnu aktivnost.
7.17. Regionalni računi industrija temelje se na kriteriju rezidentnosti proizvodne jedinice. Svaka industrija na regionalnoj razini odnosi se na skupinu lokalnih JVD-ova iste ili slične glavne gospodarske djelatnosti, od kojih svaki ima središte ekonomskog interesa na tom regionalnom području. To središte interesa najčešće je povezano s određenom dugoročnom lokacijom u regiji, kao što su institucionalne jedinice kojima pripadaju lokalni JVD-ovi.
7.18. Međutim, regionalni računi imaju niz različitih obilježja. Za određene djelatnosti nije uvijek lako definirati regiju kao posebno područje. Odnos između lokacije registriranog sjedišta i fizičke lokacije poljoprivrednog gospodarstva može biti problem jer se čimbenicima poljoprivredne proizvodnje može upravljati iz registriranog sjedišta u drugoj regiji. Kad je riječ o RERP-ovima, važno je razlikovati ta dva subjekta, stoga se poljoprivredno gospodarstvo mora dodijeliti regiji u kojoj se nalaze njegovi čimbenici proizvodnje, a ne regiji u kojoj se nalazi njegovo sjedište. Stoga jedno registrirano sjedište može imati nekoliko jedinica u smislu RERP-ova, tj. onoliko jedinica koliko je regija rezidentnosti za lokalne JVD-ove koji se nalaze izvan regije registriranog sjedišta.
7.19. Druga mogućnost, koja se u pravilu ne primjenjuje na nacionalne i regionalne račune, bila bi primjena strogo teritorijalnog koncepta. Taj koncept podrazumijeva da se djelatnosti dodjeljuju području na kojem se zaista obavljaju, neovisno o rezidentnosti jedinica koje su uključene u djelatnost.
7.20. Iako rezidentni pristup ima prednost kad je riječ o regionalnoj dodjeli transakcija rezidentnih jedinica, ESA-om 2010. predviđa se ograničeni opseg za primjenu teritorijalnog pristupa (ESA 2010., točka 13.21.). To se događa pri stvaranju zamišljenih jedinica za zemljišta i zgrade u regiji ili zemlji u kojoj se ta zemljišta ili zgrade nalaze.
7.21. U hipotetskom slučaju u kojem jedinice koje se nalaze u pojedinoj regiji obavljaju djelatnosti samo na svojem regionalnom području, koncept rezidentnosti podudara se s konceptom područja. To je tako i kad je riječ o regionalnoj dodjeli koja se temelji na zamišljenim jedinicama stvorenim za zemljišta ili zgrade i za poduzeća bez pravne osobnosti u drugim zemljama ili u regijama koje se razlikuju od regije rezidentnosti vlasnika.
6. Poljoprivredna industrija i karakteristične jedinice
7.22. Industrija se sastoji od svih lokalnih JVD-ova koji obavljaju istu ili sličnu gospodarsku djelatnost (usp. točku 1.59.). Poljoprivredna industrija, kako je opisana u ERP-ovima, u načelu odgovara odjeljku 01 u NACE-u Rev. 2, a razlike su prikazane u točkama od 1.62. do 1.66. Opseg RERP-ova utvrđuje se na temelju popisa karakterističnih djelatnosti sastavljenog za ERP-ove. Postoje neke razlike između poljoprivredne industrije u ERP-ovima, pa stoga i u RERP-ovima, i industrije uspostavljene za središnji okvir nacionalnih računa (usp. točku 1.93.).
B TRANSAKCIJE PROIZVODIMA
7.23. Vrednovanje poljoprivrednog outputa obuhvaća niz specifičnih problema. Najvažniji se odnose na sezonske proizvode, uzgoj stoke i vrijeme unosa u račune. Metodologijom za ERP-ove predviđaju se precizna pravila kojima se uređuje način na koji se uzimaju u obzir učinci skladištenja sezonskih proizvoda, način na koji se mjeri uzgoj stoke i način na koji se moraju bilježiti proizvodi čija je proizvodnja u tijeku. Ta načela moraju se poštovati pri izradi RERP-ova. Međutim, to ne isključuje određene prilagodbe na nacionalnoj razini, na primjer kad je riječ o uzgoju stoke. Potrebno je istaknuti da zbroj regionalnog vrednovanja mora biti jednak vrednovanjima u okviru ERP-ova.
1. Output
(a) Mjerenje outputa
7.24. Output regije u RERP-ovima znači svi proizvodi obuhvaćeni ERP-ovima koji su u računovodstvenom razdoblju proizvedeni u toj regiji po svim jedinicama poljoprivredne industrije, neovisno o tome jesu li namijenjeni stavljanju na tržište izvan industrije, prodaji drugim poljoprivrednim gospodarstvima ili, u određenim slučajevima, upotrebi u istom poljoprivrednom gospodarstvu. Kao posljedica toga:
svi poljoprivredni proizvodi koji izlaze iz poljoprivrednog gospodarstva u regiji moraju se bilježiti kao dio outputa regije, neovisno o njihovu odredištu ili jedinici koja ih kupuje;
određeni poljoprivredni proizvodi koje isto poljoprivredno gospodarstvo upotrebljava u obliku intermedijarne potrošnje moraju biti uključeni u output regije (usp. točku 2.056.).
7.25. Proces stočarske proizvodnje obično traje nekoliko godina. Pri vrednovanju stoke moraju se razlikovati životinje koje su klasificirane kao dugotrajna imovina (životinje za rasplod ili vuču, mliječne krave itd.) i one klasificirane kao zalihe (životinje namijenjene uglavnom za proizvodnju mesa). Stoga, kako bi se izbjeglo dvostruko računanje, s transakcijama koje uključuju premještanje životinja između poljoprivrednih gospodarstava (koje se smatra pozitivnom prodajom za poljoprivredna gospodarstva koja prodaju stoku i negativnom prodajom za poljoprivredna gospodarstva koja kupuju stoku) postupa se kako je utvrđeno u nastavku:
transakcije između poljoprivrednih gospodarstava u istoj regiji koje uključuju životinje koje su klasificirane kao dugotrajna imovina međusobno se poništavaju, osim kad je riječ o troškovima prijenosa vlasništva ( 53 ); ne unose se kao prodaja poljoprivrednog gospodarstava i stoga nisu uključene u output predmetne regije;
životinje klasificirane kao zalihe i one koje su predmet transakcije među regijama smatraju se pozitivnom prodajom (zajedno s izvozom) za regiju podrijetla, a životinje kupljene iz drugih regija negativnom prodajom (zajedno s uvozom) ( 54 );
ako se troškovi prijenosa vlasništva (prijevoz, trgovačke marže itd.) odnose na trgovinu životinjama koje su klasificirane kao zaliha, oduzimaju se od outputa; to se događa automatski kad je riječ o kupnjama od poljoprivrednih gospodarstava u drugim regijama jer su troškovi dio negativne prodaje, dok je, kad je riječ o prodaji pa tako i outputu, potrebna prilagodba za trgovinu životinjama među poljoprivrednim gospodarstvima u istoj regiji.
(b) Vrednovanje outputa
7.26. Output se vrednuje prema bazičnim cijenama (usp. točku 2.082.), tj. uključujući subvencije na proizvode umanjene za poreze na proizvode. Ta metoda izračuna znači da se porezi i subvencije na proizvode moraju raščlaniti po regijama.
2. Intermedijarna potrošnja
(a) Definicija
7.27. Intermedijarna potrošnja sastoji se od robe (koja nije dugotrajna imovina) i tržišnih usluga koji su potrošeni tijekom procesa proizvodnje druge robe (usp. točke od 2.097. do 2.109.).
7.28. Pri izradi RERP-ova intermedijarna potrošnja uključuje:
poljoprivredne proizvode kupljene za potrošnju tijekom proizvodnog procesa od drugih poljoprivrednih gospodarstava (iz iste ili druge regije);
određene proizvode upotrijebljene za potrošnju unutar jedinice, koji se unose kao output (usp. točke od 2.054. do 2.058. i točku 7.24.).
7.29. Poseban slučaj UFPIM-ova u regionalnim računima tretira se jednako kao u nacionalnim računima. Ako je procjena stanja kredita i depozita dostupna po regijama, može se upotrebljavati metoda odozdo prema gore. Međutim, procjene stanja kredita i depozita obično nisu dostupne po regijama. U tom se slučaju UFPIM-ovi dodjeljuju korisničkoj industriji primjenom druge najbolje metode: regionalni bruto output ili bruto dodana vrijednost prema djelatnosti služe kao indikatori raspodjele (ESA 2010., točka 13.40.).
(b) Vrednovanje intermedijarne potrošnje
7.30. Svi proizvodi i sve usluge koji se upotrebljavaju za intermedijarnu potrošnju moraju se vrednovati po kupovnoj cijeni (bez odbitnog PDV-a) (usp. točke od 2.110. do 2.114.).
3. Bruto investicije u kapital
7.31. Bruto investicije za poljoprivredu podijeljene su na:
BIFK;
promjene zaliha.
(a) BIFK
7.32. Investicije u fiksni kapital u poljoprivredi nastaju svaki put kad nositelj stekne ili proizvede dugotrajnu imovinu koja je namijenjena za upotrebu kao proizvodno sredstvo u procesu poljoprivredne proizvodnje tijekom razdoblja duljeg od godine dana. Kriterij dodjele za bilježenje BIFK-a odnosi se na korisničke industrije, a ne na industriju kojoj pripada zakonski vlasnik.
7.33. Dugotrajna imovina u vlasništvu višeregionalne jedinice dodjeljuje se lokalnim JVD-ovima koji se njome koriste. Dugotrajna imovina koja se upotrebljava za operativni leasing knjiži se u regiji vlasnika imovine, a ona koji se upotrebljava za financijski leasing knjiži se u regiji korisnika (ESA 2010., točka 13.33.).
7.34. Nova imovina koja se uključuje u fiksni kapital unosi se u bruto iznosu, tj. bez odbijanja potrošnje fiksnog kapitala. Osim toga, potrošnja fiksnog kapitala u pravilu se izračunava za tu imovinu. Neto investicije u kapital dobivaju se odbijanjem potrošnje dugotrajne imovine od bruto investicija u kapital.
7.35. Proizvodne jedinice mogu jedna drugoj prodavati postojeću imovinu, kao što su polovni strojevi. Kad se imovina kreće među industrijama i regijama, ukupna cijena koja se plaća mora biti uključena u BIFK u jednoj industriji ili regiji, a dobivenu cijenu oduzima se od BIFK-a u drugoj industriji ili regiji. Troškove prijenosa vlasništva nad imovinom, kao što su pravni troškovi prodaje zemlje i postojećih zgrada, kupac bilježi kao dodatni BIFK, čak i ako dio troškova snosi prodavatelj.
7.36. BIFK za stoku pojedine regije mora se utvrditi u skladu s ESA-om 2010 (točke od 3.124. do 3.138.) i točkama od 2.149. do 2.161. ovog Priloga. BIFK za stoku istovrijedan je razlici između nabave stoke tijekom godine (prirodni prirast i prodaja drugim regijama, uključujući uvoz), uključujući onu koja proizlazi iz vlastite proizvodnje, i otuđenja stoke (za klanje, prodaju drugim regijama, uključujući izvoz, ili bilo koju drugu finalnu uporabu). Pri agregiranju svih regija važno je da se međuregionalni tokovi međusobno ponište (isključujući troškove prijenosa vlasništva) kako bi zbroj svih regionalnih BIFK-ova bio jednak BIFK-u iz nacionalnih poljoprivrednih računa. Kad se upotrebljava metoda odozdo prema gore, primjenjuje se sljedeće: prodaja životinja poljoprivrednim gospodarstvima u drugim regijama čini negativni BIFK, dok kupnja iz drugih regija čini pozitivni BIFK. Za izračun BIFK-a za stoku pojedine regije može se upotrijebiti preporučena neizravna metoda (usp. točku 2.156.).
(b) Promjene zaliha
7.37. Zalihe čini sva imovina koja nije dio fiksnog kapitala i koju u određenom trenutku privremeno drže proizvodne jedinice. Razlikuju se dvije vrste zaliha: zalihe inputa i zalihe outputa (usp. točku 2.171.).
7.38. Za životinje klasificirane kao zalihe, trgovina koja se mora uzeti u obzir pri izračunu promjena zaliha uključuje prodaju drugim regijama i kupnju iz drugih regija te uvoz i izvoz.
C TRANSAKCIJE RASPODJELE I DRUGI TOKOVI
7.39. Zbog praktičnih poteškoća u dobivanju pouzdanih regionalnih informacija o transakcijama raspodjele u određenim slučajevima, osobito kada jedinice obavljaju djelatnosti u više regija ili ako regija nije uvijek jasno definirano područje na kojem se obavljaju određene djelatnosti, jasno je zašto ESA obuhvaća regionalne račune u poljoprivrednoj industriji samo za nekoliko agregata: dodanu vrijednost, subvencije, poreze, naknade zaposlenicima, zakupnine i drugi dohodak, kamate i BIFK.
1. Opća pravila
7.40. Transakcije raspodjele bilježe se na obračunskoj osnovi, tj. u trenutku kad nastaje ekonomska vrijednost, dugovanje ili potraživanje, odnosno kad su transformirani ili stornirani ili prestanu postojati, a ne u trenutku kad je plaćanje stvarno izvršeno. To načelo bilježenja (koje se temelji na pravima i obvezama) primjenjuje se na sve tokove, bez obzira na to radi li se novčanim tokovima ili tokovima koji se javljaju između jedinica ili unutar jedne jedinice.
7.41. Međutim, ako se datum stjecanja potraživanja (duga) ne može točno odrediti, može se upotrijebiti datum plaćanja ili druga prihvatljiva približna vrijednost na obračunskoj osnovi (usp. točku 3.007.).
2. Dodana vrijednost
(a) Opća pravila
7.42. Dodana vrijednost rezultat je proizvodne djelatnosti gospodarstva ili neke od njegovih industrija tijekom određenog razdoblja te je izravnavajuća stavka na računu proizvodnje. To je razlika između vrijednosti outputa i vrijednosti intermedijarne potrošnje. To je ključna stavka u mjerenju produktivnosti gospodarstva ili industrije (usp. točku 3.013.) ili regije ili industrije u regiji.
(b) Vrednovanje dodane vrijednosti
7.43. Dodana vrijednost može se unijeti kao bruto vrijednost (bruto dodana vrijednost po bazičnim cijenama) ili kao neto vrijednost (neto dodana vrijednost po bazičnim cijenama), tj. prije ili poslije odbijanja potrošnje fiksnog kapitala. U skladu s metodom za vrednovanje outputa (bazična cijena) i intermedijarne potrošnje (kupovna cijena) dodana vrijednost mjeri se po bazičnoj cijeni (usp. točku 3.013.).
7.44. Upotreba bazičnih cijena znači da se porezi na proizvode i subvencije na proizvode moraju pripisati određenim dobrima i uslugama, koji se potom moraju raspodijeliti među regijama.
7.45. Dodana vrijednost po trošku faktora izračunava se tako da se od dodane vrijednosti po bazičnim cijenama oduzmu drugi porezi na proizvodnju i dodaju druge subvencije na proizvodnju. Neto dodana vrijednost po trošku faktora predstavlja dohodak faktorâ proizvodnje (usp. točku 3.014.).
3. Potrošnja fiksnog kapitala
7.46. U RERP-ovima se dobra i usluge koji čine fiksni kapital poljoprivrednog gospodarstva (kao što su nasadi koji nose višegodišnji urod, strojevi i zgrade, značajna poboljšanja zemljišta, softver, troškovi prijenosa vlasništva neproizvedene imovine) troše i habaju te zastarijevaju kao sredstvo proizvodnje u proizvodnom procesu. Takvo trošenje i habanje te zastarjelost mjere se kao potrošnja fiksnog kapitala. Slično kao i za ERP-ove, potrošnja fiksnog kapitala ne smije se izračunavati za životinje u produktivnoj dobi.
4. Subvencije
7.47. Na RERP-ove se primjenjuju jednaka pravila kao na ERP-ove: tokovi koji se klasificiraju kao subvencije za poslovanje u ERP-ovima jednako se klasificiraju u RERP-ovima, pri čemu se sličan tretman primjenjuje za tokove u obliku kapitalnih transfera.
5. Porezi
7.48. Na RERP-ove se primjenjuju jednaka pravila kao na ERP-ove: različite vrste poreza klasificiraju se na isti način u RERP-ovima i u ERP-ovima.
6. Naknade zaposlenicima
7.49. Za proizvođače, naknade zaposlenicima dodjeljuju se lokalnim JVD-ovima u kojima su zaposlenici zaposleni. Ako ti podaci nisu dostupni, naknade zaposlenicima dodjeljuju se primjenom druge najbolje metode koja se temelji na odrađenim satima. Ako nisu dostupne ni naknade zaposlenicima ni odrađeni sati, upotrebljava se broj zaposlenika po lokalnim JVD-ovima (usp. ESA 2010., točka 13.42.).
7. Neto poslovni višak
7.50. Neto poslovni višak dobiva se tako da se od neto dodane vrijednosti po bazičnim cijenama oduzmu naknade zaposlenicima i drugi porezi na proizvodnju te dodaju druge subvencije na proizvodnju.
8. Kamate, zakupnine
7.51. Na RERP-ove se primjenjuju jednaka pravila kao na ERP-ove: tokovi koji se klasificiraju kao kamate, zakupnine u ERP-ovima klasificiraju se na isti način u RERP-ovima.
9. Poljoprivredni poduzetnički dohodak: opća pravila izračuna
7.52. Od poslovnog viška oduzima se izravno plativi dohodak od imovine koji proizlazi iz poljoprivrednih djelatnosti i nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti, tj. kamate koje se plaćaju na kredite ugovorene u vezi s tim djelatnostima, među ostalim i za kupnju poljoprivrednog zemljišta, te zakupnine koje se plaćaju vlasnicima zemljišta (usp. točke od 3.070. do 3.087.).
D KRATKI PREGLED PROVEDBE
1. Uvod
7.53. Cilj je ovog odjeljka istaknuti pojedine aspekte metodologije, a posebno izbor poljoprivrednog gospodarstva i mjerenje outputa.
7.54. Poljoprivredno gospodarstvo referentna je jedinica u statističkim istraživanjima u području poljoprivrede i na nacionalnoj razini i na podnacionalnoj razini. To je velika prednost za RERP-ove jer znači da se vrednovanje količina outputa može izravno temeljiti na statističkim sustavima za mjerenje površina zemljišta, prinosa, veličine stada itd. Prednost odabira poljoprivrednog gospodarstva jest i u omogućavanju veće dosljednosti računâ. Output i troškovi zapravo su povezani s istim skupovima jedinica, čak i ako se metode ekstrapolacije razlikuju od izvora do izvora. Na kraju, odabirom poljoprivrednog gospodarstva i konceptom karakterističnih djelatnosti i jedinica izbjegavaju se prilagodbe koje bi mogle biti sporne, kao što bi mogao biti slučaj za povrtnjake i privatni uzgoj stoke koji ne obavlja nositelj. Ta konvencija olakšava usporedbe među zemljama. Naime, poveznica sa statističkim podacima u fizičkim količinama, koje su ključne za poljoprivredu i jamče da će mjerenja računovodstvenih unosa biti dosljedna jer se time ograničavaju prilagodbe ili „izvanstatističke” korekcije, očigledno pojednostavnjuje i poboljšava izračune. Ti su aspekti također u skladu s ciljem davanja prednosti pristupu odozdo prema gore u RERP-ovima.
2. Definiranje regionalne poljoprivrede
7.55. Poljoprivredna industrija svake regije sastoji se od svih poljoprivrednih gospodarstava čiji se faktori proizvodnje nalaze u toj regiji. To načelo, koje je u skladu s konceptom rezidentnosti proizvodnih jedinica, može biti problematično na nekoliko načina: poljoprivredna statistika obično definira lokaciju poljoprivrednih gospodarstava prema njihovu sjedištu, a ne izravno prema lokaciji faktorâ proizvodnje. Te dvije lokacije nisu uvijek iste, a učestalost te pojave raste usporedo s veličinom poljoprivrednog gospodarstva. Stoga se pri izradi RERP-ova pojedina poljoprivredna gospodarstva ponovno klasificiraju po regijama, a u pojedinim slučajevima čak i podijeliti. To će vjerojatno biti teško izvesti u praksi, pa bi bilo poželjno zadržati istu lokaciju poljoprivrednih gospodarstava kao u statističkim istraživanjima. Međutim, taj prijedlog ovisi o dvama uvjetima: kao prvo, metoda utvrđivanja lokacije mora biti ista za sve regije u zemlji, a kao drugo, svi se računovodstveni unosi moraju vrednovati iz izvora koji upotrebljavaju ista pravila za utvrđivanje lokacije poljoprivrednih gospodarstava.
3. Mjerenje poljoprivrednog outputa
7.56. Poljoprivredni output uključuje određene poljoprivredne kulture koje isto poljoprivredno gospodarstvo ponovno upotrebljava u obliku intermedijarne potrošnje; to se uglavnom odnosi na proizvode za hranu za životinje. Kad je posebno riječ o ratarskim kulturama, regionalni output često se može odrediti na temelju količina ubranih u svakoj regiji, kojima se zatim dodjeljuje vrijednost na temelju cijena. U tom se slučaju vrednuje sav output, neovisno o tome je li namijenjen za stavljanje na tržište izvan industrije, prodaju drugim poljoprivrednim gospodarstvima ili upotrebu u istom poljoprivrednom gospodarstvu. Output svake regije stoga se prikuplja izravno, u skladu s konceptom koji se primjenjuje u ERP-ovima i RERP-ovima. Cijene na temelju kojih se vrednuje output koji čini potrošnju unutar jedinice isto se tako mogu temeljiti na regionalnim podacima, u skladu s cijenama po kojima se output stavlja na tržište. Međutim, nedostatak regionalnih podataka o cijenama predstavlja opći problem kad je riječ o vrednovanju i (regionalnog) outputa koji se stavlja na tržište i outputa koji čini potrošnju unutar jedinice. Stoga vrednovanje proizvoda koji čine potrošnju unutar jedinice u RERP-ovima donosi iste poteškoće kao i vrednovanje proizvoda koji se stavljaju na tržište. Očigledno, situacija je drukčija kad se količine ne mogu vrednovati na regionalnoj razini. U tom je slučaju metoda odozgo prema dolje utemeljena na vrednovanju na nacionalnoj razini jedina metoda koja se može upotrebljavati ( 55 ).
7.57. Kad je riječ o životinjama, neovisno o tome klasificiraju li se kao zalihe ili fiksni kapital, u obzir se uzimaju sljedeći elementi:
7.58. U određenim slučajevima neizravna metoda izračuna outputa životinja može biti prezahtjevna za provedbu na regionalnoj razini. U takvim je slučajevima bolje izračunati output na temelju modela u kojem se upotrebljavaju fizički podaci i zatim te vrijednosti prilagoditi vrijednostima iz ERP-a.
4. Neodvojive nepoljoprivredne sporedne djelatnosti
7.59. Postoji nekoliko načina uključivanja neodvojivih nepoljoprivrednih sporednih djelatnosti u RERP-ove, ovisno o vrsti djelatnosti. Neke od tih sporednih djelatnosti visoko su koncentrirane na regionalnoj razini, kao na primjer prerada poljoprivrednih proizvoda. U tom slučaju, vrednovanje outputa i količina i cijena može se temeljiti na lokalnim statističkim podacima. Za taj su output vrijednosti u ERP-ovima de facto jednake vrijednostima u RERP-ovima. Međutim, drugi slučajevi mogu biti zahtjevniji. Na primjer, neke djelatnosti možda nemaju regionalni izvor, posebno ako od početka nisu koncentrirane u određenim regijama. Kad je riječ o drugim djelatnostima, regionalne podatke pružaju statistička istraživanja ili informacije o mikroekonomskim računima (na primjer, mreža računovodstvenih podataka poljoprivrednih gospodarstava), ali nema jamstva da su ti podaci reprezentativni za regiju. Nadalje, podaci mogu biti stari i bez dostupnih izvora za pouzdano ažuriranje. Na kraju, kvalitativni pokazatelji ponekad nisu dostupni na regionalnoj razini. U svim tim slučajevima vrijednosti ERP-ova početna su točka RERP-ova i često se mora primjenjivati metoda odozgo prema dolje.
5. Intermedijarna potrošnja
7.60. Intermedijarna potrošnja u RERP-ovima uključuje poljoprivredne proizvode koje upotrebljavaju poljoprivredna gospodarstva, neovisno o tome trguju li njima izravno nositelji u istoj regiji ili u različitim regijama ili se mijenjaju njihovi vlasnici putem posrednika koji mogu i ne moraju postati vlasnici proizvoda prije nego što ih preprodaju. Osim toga, neki poljoprivredni proizvodi za potrošnju unutar jedinice također se unose kao intermedijarna potrošnja, posebno određeni nasadi koji se upotrebljavaju kao hrana za životinje. Kupnja životinja, čak i uvezenih, ne smije se unositi se kao intermedijarna potrošnja.
7.61. Prva metoda izračuna intermedijarne potrošnje poljoprivrednih proizvoda na regionalnoj razini izračun je razlike između outputa u RERP-ovima i onog dijela outputa koji je namijenjen za napuštanje relevantne industrije, na osnovi pojedinačnih proizvoda ( 56 ). Međutim, to nije sasvim točan prikaz intermedijarne potrošnje poljoprivrednih proizvoda u svakoj regiji jer, iako uključuje poljoprivredne proizvode namijenjene za intermedijarnu potrošnju poljoprivrednih gospodarstava u drugim regijama, ne uključuje poljoprivredne proizvode koji potječu s poljoprivrednih gospodarstava u drugim regijama. Stoga se intermedijarna potrošnja mora prilagoditi u skladu s vrijednostima u ERP-ovima.
7.62. Moguća je i metoda izračuna s pomoću sustava poljoprivrednih knjigovodstvenih podataka (FADN) kao izvora informacija. Taj izvor omogućuje vrednovanje intermedijarne potrošnje poljoprivrednih proizvoda neovisno o tome jesu li proizvode prodala druga poljoprivredna gospodarstva ili potječu iz drugih izvora, kao što je uvoz. Međutim, FADN ne obuhvaća na potpuno isti način proizvode koje isto poljoprivredno gospodarstvo upotrebljava kao intermedijarnu potrošnju te su stoga potrebne korekcije. Stoga se intermedijarna potrošnja i u tom slučaju mora prilagoditi u skladu s vrijednostima u ERP-ovima.
PRILOG II.
PROGRAM DOSTAVE PODATAKA
Za svaku stavku outputa (stavke od 01 do 18, uključujući podstavke) dostavlja se vrijednost u bazičnim cijenama i njezine sastavnice (vrijednost u proizvođačkim cijenama, subvencije i porezi na proizvode).
Podaci o računu proizvodnje i bruto investicijama u fiksni kapital dostavljaju se u tekućim cijenama i u cijenama iz prethodne godine.
Sve vrijednosti izražavaju se u milijunima jedinica nacionalne valute. Input rada iskazuje se u 1 000 godišnjih jedinica rada.
Podaci o regionalnim ekonomskim računima u poljoprivredi (‘RERP-ovi’) moraju se osigurati na razini NUTS 2 te dostaviti samo u tekućim cijenama.
1. Račun proizvodnje
|
|
Prijenos koji se odnosi na izvještajnu godinu n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Stavka |
Popis varijabli |
Studeni godina n (procjene ERP-ova) |
Ožujak godina n+1 (procjene ERP-ova) |
Rujan godina n+1 (podaci o ERP-ovima) |
Rujan godina n+2 (podaci o RERP-ovima) |
01 |
ŽITARICE (uključujući sjeme) |
X |
X |
X |
X |
01.1 |
Pšenica i pir krupnik |
X |
X |
X |
X |
01.1/1 |
Meka pšenica i pir krupnik |
— |
— |
X |
X |
01.1/2 |
Tvrda pšenica |
— |
— |
X |
X |
01.2 |
Raž i suražica |
X |
X |
X |
X |
01.3 |
Ječam |
X |
X |
X |
X |
01.4 |
Zob i mješavine ljetnih žitarica |
X |
X |
X |
X |
01.5 |
Kukuruzno zrno |
X |
X |
X |
X |
01.6 |
Riža |
X |
X |
X |
X |
01.7 |
Ostale žitarice |
X |
X |
X |
X |
02 |
INDUSTRIJSKI USJEVI |
X |
X |
X |
X |
02.1 |
Uljano sjeme i plodovi uljarica (uključujući sjeme) |
X |
X |
X |
X |
02.1/1 |
Sjeme uljane repice i stočne repe |
— |
— |
X |
X |
02.1/2 |
Suncokret |
— |
— |
X |
X |
02.1/3 |
Soja |
— |
— |
X |
X |
02.1/4 |
Druge uljarice |
— |
— |
X |
X |
02.2 |
Proteinski usjevi (uključujući sjeme) |
X |
X |
X |
X |
02.3 |
Sirovi duhan |
X |
X |
X |
X |
02.4 |
Šećerna repa |
X |
X |
X |
X |
02.5 |
Drugi industrijski usjevi |
X |
X |
X |
X |
02.5/1 |
Vlaknasto bilje |
— |
— |
X |
— |
02.5/2 |
Hmelj |
— |
— |
X |
— |
02.5/3 |
Ostali industrijski usjevi: ostalo |
— |
— |
X |
— |
03 |
KRMNO BILJE |
X |
X |
X |
X |
03.1 |
Kukuruz za silažu |
— |
— |
X |
X |
03.2 |
Krmno korijenje (uključujući stočnu repu) |
— |
— |
X |
X |
03.3 |
Drugo krmno bilje |
— |
— |
X |
X |
04 |
POVRĆE I UKRASNO BILJE |
X |
X |
X |
X |
04.1 |
Svježe povrće |
X |
X |
X |
X |
04.1/1 |
Cvjetača |
— |
— |
X |
— |
04.1/2 |
Rajčica |
— |
— |
X |
— |
04.1/3 |
Drugo svježe povrće |
— |
— |
X |
— |
04.2 |
Biljke i cvijeće |
X |
X |
X |
X |
04.2/1 |
Sadnice |
— |
— |
X |
— |
04.2/2 |
Ukrasno bilje i cvijeće (uključujući božićna drvca) |
— |
— |
X |
— |
04.2/3 |
Nasadi |
— |
— |
X |
— |
05 |
KRUMPIR (uključujući sjemenski) |
X |
X |
X |
X |
06 |
VOĆE |
X |
X |
X |
X |
06.1 |
Svježe voće |
X |
X |
X |
X |
06.1/1 |
Stolne jabuke |
— |
— |
X |
— |
06.1/2 |
Stolne kruške |
— |
— |
X |
— |
06.1/3 |
Breskve |
— |
— |
X |
— |
06.1/4 |
Drugo svježe voće |
— |
— |
X |
— |
06.2 |
Agrumi |
X |
X |
X |
X |
06.2/1 |
Slatke naranče |
— |
— |
X |
— |
06.2/2 |
Mandarine |
— |
— |
X |
— |
06.2/3 |
Limuni |
— |
— |
X |
— |
06.2/4 |
Drugi agrumi |
— |
— |
X |
— |
06.3 |
Tropsko voće |
X |
X |
X |
X |
06.4 |
Grožđe |
X |
X |
X |
X |
06.4/1 |
Stolno grožđe |
— |
— |
X |
— |
06.4/2 |
Ostalo grožđe |
— |
— |
X |
— |
06.5 |
Masline |
X |
X |
X |
X |
06.5/1 |
Stolne masline |
— |
— |
X |
— |
06.5/2 |
Ostale masline |
— |
— |
X |
— |
07 |
VINO |
X |
X |
X |
X |
07.1 |
Stolno vino |
— |
— |
X |
— |
07.2 |
Kvalitetno vino |
— |
— |
X |
— |
08 |
MASLINOVO ULJE |
X |
X |
X |
X |
09 |
DRUGI POLJOPRIVREDNI PROIZVODI |
X |
X |
X |
X |
09.1 |
Biljni materijali koji se u prvom redu upotrebljavaju za pletarstvo |
— |
— |
X |
— |
09.2 |
Sjeme |
— |
— |
X |
— |
09.3 |
Ostali poljoprivredni proizvodi: ostalo |
— |
— |
X |
— |
10 |
OUTPUT BILJNE PROIZVODNJE (01 DO 09) |
X |
X |
X |
X |
11 |
ŽIVOTINJE |
X |
X |
X |
X |
11.1 |
Goveda |
X |
X |
X |
X |
11.2 |
Svinje |
X |
X |
X |
X |
11.3 |
Konji |
X |
X |
X |
X |
11.4 |
Ovce i koze |
X |
X |
X |
X |
11.5 |
Perad |
X |
X |
X |
X |
11.6 |
Ostale životinje |
X |
X |
X |
X |
12 |
ŽIVOTINJSKI PROIZVODI |
X |
X |
X |
X |
12.1 |
Mlijeko |
X |
X |
X |
X |
12.2 |
Jaja |
X |
X |
X |
X |
12.3 |
Drugi proizvodi životinjskog podrijetla |
X |
X |
X |
X |
12.3/1 |
Neprerađena vuna |
— |
— |
X |
— |
12.3/2 |
Čahure dudovih svilaca |
— |
— |
X |
— |
12.3/3 |
Ostali proizvodi životinjskog podrijetla: ostalo |
— |
— |
X |
— |
13 |
OUTPUT ŽIVOTINJA (11 + 12) |
X |
X |
X |
X |
14 |
OUTPUT POLJOPRIVREDNIH DOBARA (10 + 13) |
X |
X |
X |
X |
15 |
OUTPUT POLJOPRIVREDNIH USLUGA |
X |
X |
X |
X |
15.1 |
Poljoprivredne usluge |
— |
— |
X |
— |
15.2 |
Zakup mliječne kvote |
— |
— |
X |
— |
16 |
POLJOPRIVREDNI OUTPUT (14 + 15) |
X |
X |
X |
X |
17 |
NEPOLJOPRIVREDNE SPOREDNE DJELATNOSTI (NEODVOJIVE) |
X |
X |
X |
X |
17.1 |
Prerada poljoprivrednih proizvoda |
X |
X |
X |
X |
17.2 |
Druge neodvojive sporedne djelatnosti (dobra i usluge) |
X |
X |
X |
X |
18 |
OUTPUT POLJOPRIVREDNE INDUSTRIJE (16 + 17) |
X |
X |
X |
X |
19 |
UKUPNA INTERMEDIJARNA POTROŠNJA |
X |
X |
X |
X |
19.01 |
Sjeme i sadnice |
X |
X |
X |
X |
19.02 |
Energija; maziva |
X |
X |
X |
X |
19.02/1 |
— električna energija |
— |
— |
X |
— |
19.02/2 |
— plin |
— |
— |
X |
— |
19.02/3 |
— druga goriva i pogonska goriva |
— |
— |
X |
— |
19.02/4 |
— drugo |
— |
— |
X |
— |
19.03 |
Gnojiva i sredstva za poboljšanje tla |
X |
X |
X |
X |
19.04 |
Sredstva za zaštitu bilja i pesticidi |
X |
X |
X |
X |
19.05 |
Veterinarski troškovi |
X |
X |
X |
X |
19.06 |
Hrana za životinje |
X |
X |
X |
X |
19.06/1 |
— hrana za životinje kupljena od drugih poljoprivrednih gospodarstava |
X |
X |
X |
X |
19.06/2 |
— hrana za životinje kupljena izvan poljoprivredne industrije |
X |
X |
X |
X |
19.06/3 |
— hrana za životinje proizvedena i potrošena u okviru istog poljoprivrednog gospodarstva |
X |
X |
X |
X |
19.07 |
Održavanje materijala |
X |
X |
X |
X |
19.08 |
Održavanje zgrada |
X |
X |
X |
X |
19.09 |
Poljoprivredne usluge |
X |
X |
X |
X |
19.10 |
Usluge financijskog posredovanja indirektno mjerene (UFPIM) |
X |
X |
X |
X |
19.11 |
Ostala roba i usluge |
X |
X |
X |
X |
20 |
BRUTO DODANA VRIJEDNOST U BAZIČNIM CIJENAMA (18–19) |
X |
X |
X |
X |
21 |
POTROŠNJA FIKSNOG KAPITALA |
X |
X |
X |
X |
21.1 |
Oprema |
— |
— |
X |
— |
21.2 |
Zgrade |
— |
— |
X |
— |
21.3 |
Nasadi |
— |
— |
X |
— |
21.4 |
Drugo |
— |
— |
X |
— |
22 |
NETO DODANA VRIJEDNOST U BAZIČNIM CIJENAMA (20–21) |
X |
X |
X |
X |
2. Račun stvaranja dohotka
|
|
Prijenos koji se odnosi na izvještajnu godinu n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Stavka |
Popis varijabli |
Studeni godina n (procjene ERP-ova) |
Ožujak godina n+1 (procjene ERP-ova) |
Rujan godina n+1 (podaci o ERP-ovima) |
Rujan godina n+2 (podaci o RERP-ovima) |
23 |
NAKNADE ZAPOSLENICIMA |
X |
X |
X |
X |
24 |
OSTALI POREZI NA PROIZVODNJU |
X |
X |
X |
X |
25 |
OSTALE SUBVENCIJE NA PROIZVODNJU |
X |
X |
X |
X |
26 |
FAKTORSKI DOHODAK (22–24 + 25) |
X |
X |
X |
X |
27 |
POSLOVNI VIŠAK/MJEŠOVITI DOHODAK (22–23–24 + 25) |
X |
X |
X |
X |
3. Račun poduzetničkog dohotka
|
|
Prijenos koji se odnosi na izvještajnu godinu n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Stavka |
Popis varijabli |
Studeni godina n (procjene ERP-ova) |
Ožujak godina n+1 (procjene ERP-ova) |
Rujan godina n+1 (podaci o ERP-ovima) |
Rujan godina n+2 (podaci o RERP-ovima) |
28 |
ZAKUPNINE I DRUGI IZDACI KOJE TREBA PLATITI ZA ZAKUP NEKRETNINA |
X |
X |
X |
X |
29 |
OBVEZE ZA KAMATE |
X |
X |
X |
X |
30 |
POTRAŽIVANJA ZA KAMATE |
X |
X |
X |
X |
31 |
PODUZETNIČKI DOHODAK (27–28–29 + 30) |
X |
X |
X |
X |
4. Elementi računa kapitala
|
|
Prijenos koji se odnosi na izvještajnu godinu n |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Stavka |
Popis varijabli |
Studeni godina n (procjene ERP-ova) |
Ožujak godina n+1 (procjene ERP-ova) |
Rujan godina n+1 (podaci o ERP-ovima) |
Rujan godina n+2 (podaci o RERP-ovima) |
32 |
BIFK U POLJOPRIVREDNE PROIZVODE |
— |
— |
X |
X |
32.1 |
BIFK u nasade |
— |
— |
X |
— |
32.2 |
BIFK u životinje |
— |
— |
X |
— |
33 |
BIFK U NEPOLJOPRIVREDNE PROIZVODE |
— |
— |
X |
X |
33.1 |
BIFK u opremu |
— |
— |
X |
— |
33.2 |
BIFK u zgrade |
— |
— |
X |
— |
33.3 |
Ostali BIFK |
— |
— |
X |
— |
34 |
BIFK (BEZ ODBITNOG PDV-A) (32 + 33) |
— |
— |
X |
X |
35 |
NETO INVESTICIJE U FIKSNI KAPITAL (BEZ ODBITNOG PDV-A) (34–21) |
— |
— |
X |
X |
36 |
PROMJENE ZALIHA |
— |
— |
X |
X |
37 |
KAPITALNI TRANSFERI |
— |
— |
X |
X |
37.1 |
Investicijske potpore |
— |
— |
X |
— |
37.2 |
Ostali kapitalni transferi |
— |
— |
X |
— |
5. Input rada u poljoprivredi
|
|
Prijenos koji se odnosi na izvještajnu godinu n |
||
a |
b |
c |
||
Stavka |
Popis varijabli |
Studeni godina n (procjene ERP-ova) |
Ožujak godina n+1 (procjene ERP-ova) |
Rujan godina n+1 (podaci o ERP-ovima) |
38 |
UKUPNI INPUT RADA U POLJOPRIVREDI |
X |
X |
X |
38.1 |
Neplaćeni input rada u poljoprivredi |
X |
X |
X |
38.2 |
Plaćeni input rada u poljoprivredi |
X |
X |
X |
( 1 ) Uredba (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ, Euratom) br. 1101/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o dostavi povjerljivih statističkih podataka Statističkom uredu Europskih zajednica, Uredbe Vijeća (EZ) br. 322/97 o statistici Zajednice i Odluke Vijeća 89/382/EEZ, Euratom o osnivanju Odbora za statistički program Europskih zajednica (SL L 87, 31.3.2009., str. 164.).
( 2 ) Uredba (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o uspostavi zajedničke klasifikacije prostornih jedinica za statistiku (NUTS) (SL L 154, 21.6.2003., str. 1.).
( 3 ) Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Unije (SL L 264, 25.9.2006., str. 13.).
( 4 ) Europski sustav nacionalnih i regionalnih računa – ESA 2010, Luxembourg 2013.
►M6 ( 5 ) Sustav nacionalnih računa, 2008. Zajednička publikacija Ujedinjenih naroda, Europske komisije, Međunarodnog monetarnog fonda, OECD-a i Svjetske banke. ◄
( 6 ) Potrebno je naglasiti da, iako ESA daje prednost lokalnim JVD-ima, najprikladnija jedinica za analize proizvodnog procesa jest jedinica homogene proizvodnje. Ta se jedinica upotrebljava pri analizi inputa i outputa jer točno odgovara vrsti djelatnosti. Institucionalne jedinice stoga se dijele na onoliko jedinica homogene proizvodnje koliko ima djelatnosti (osim pomoćnih). Grupiranjem jedinica homogene proizvodnje ekonomija se može podijeliti u „čiste” (homogene) grane. Jedinica homogene proizvodnje ne može se, u pravilu, izravno promatrati. Stoga račune homogenih grana nije moguće izraditi na temelju skupina jedinica homogene proizvodnje. ESA opisuje jednu od metoda izrade tih računa. Ona uključuje pridruživanje sporedne proizvodnje i pripadajućih troškova pojedinih grana djelatnosti odgovarajućim homogenim granama (ESA 2010, 2.153. do 2.156., 9.52. do 9.63.).
( 7 ) Riječ je o malim jedinicama koje ne proizvode za prodaju nego za vlastitu potrošnju i bave se poljoprivrednim djelatnostima, no o njima ekonomski ne ovise.
( 8 ) Valja primijetiti, međutim, da se neke sporedne djelatosti uvijek smatraju odvojivim od poljoprivredne djelatnosti, npr. iznajmljivanje zgrada ili stambenih objekata.
( 9 ) ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ : Međunarodna standardna industrijska klasifikacija UN-a koja obuhvaća sve ekonomske aktivnosti.
( 10 ) See also the ‘Explanatory notes’: Eurostat: NACE Rev. 2, Statistical classification of economic activities in the European Community, Theme 2, Series E, Luxembourg, 2007.
( 11 ) Razlog ovog odstupanja od općenitog pravila leži u činjenici da se u ovim konkretnim slučajevima velik dio sjemenskog materijala dobiva iz normalnog uroda određene žitarice, uljarice, proteinskog usjeva ili krumpira, dok se u drugim slučajevima ono proizvodi na specijaliziranim gospodarstvima.
( 12 ) See the ‘Introductory guidelines’ to NACE Rev. 2: Statistical classification of economic activities in the European Community, Theme 2, Series E, Luxembourg, 2007.
( 13 ) Nusproizvod je proizvod koji je u tehničkom smislu povezan s proizvodnjom ostalih proizvoda. Može biti isključiv kada je povezan s ostalim proizvodima unutar iste skupine, ali je njegova proizvodnja svojstvena samo za tu skupinu, odnosno uobičajen kad je povezan s ostalim proizvodima ali njegova proizvodnja nije tipična za samo jednu skupinu.
( 14 ) Oprema i strojevi pripadaju zadrugama, za razliku od strojnih parkova kod kojih su oni obično u vlasništvu pojedinih poljoprivrednih gospodarstava.
( 15 ) Usp. 2.029. do 2.031. u kojima se definira vrijeme bilježenja zaliha.
►M6 ( 16 ) FAO (1996.) Sustav ekonomskih računa za prehrambenu industriju i poljoprivredu, Ujedinjeni narodi, Rim. ◄
( 17 ) Za ove životinje output se računa kao zbroj fiksnih kapitalnih dobara proizvedenih za vlastite potrebe (= unosi imovine umanjeni za otuđenja) i prodaju (= otuđenja).
( 18 ) Kod obračunavanja vrijednosti trgovine, troškovi povezani s prijenosom prava vlasništva (trgovačke marže i troškovi prijevoza) uključuju se u vrijednost kupnje. U slučaju trgovanja između rezidentnih poljoprivrednih gospodarstava, prodaja i kupnja međusobno se poništavaju, s izuzetkom troškova prijenosa prava vlasništva koji se kod izračuna outputa obrađuju kao „negativna prodaja”.
( 19 ) Ista se obrada primjenjuje na ostale poljoprivredne proizvode koji imaju karakter zaliha.
( 20 ) Ovo je uglavnom slučaj kad se proizvodnja unapređuje ili je, u nekim slučajevima, omogućena tek ovim izdacima poslodavca.
( 21 ) Leasing se razlikuje od običnog najma po tomu što se kod leasinga rizici i prednosti vlasništva prenose de facto, a ne de jure, s najmodavca na najmoprimca (korisnika imovine). ESA uzima u obzir ekonomsku situaciju leasinga time što smatra, za potrebe bilježenja, da najmodavac daje zajam najmoprimcu što potonjem omogućuje kupiti trajno dobro i postati njegov de facto vlasnik. Zbog toga se leasing smatra posebnim oblikom investicijskog financiranja.
( 22 ) Kao izravna posljedica ove metode, troškove u vezi s trgovinom stoke koja predstavlja „dugotrajnu imovinu” između jedinica valja bilježiti kao bruto investicije kupca u fiksni kapital.
( 23 ) U ovom slučaju, djelatnost sječe nasada i prodaja drvne građe spada pod šumarsku djelatnost.
( 24 ) Potrebno je napomenuti da trošak za usluge krčenja koji može zaračunati poduzeće koje je obavilo krčenje predstavlja intermedijarnu potrošnju usluge.
( 25 ) Obrada prodaje stoke za klanje (koje obavlja klaonica ili poljoprivrednik, uključujući sve prodaje nepoljoprivrednim jedinicama za druge gospodarske uporabe osim klanja) kao prodaje dugotrajne imovine predstavlja pojednostavljenje računovodstvenog postupka bilježenja otuđenja dugotrajne imovine čija se gospodarska uporaba promijenila. Stoka klasificirana kao dugotrajna imovina je u biti pretvorena u zalihe bilježenjem toka pod nazivom „druge promjene obujma” (usp. 2.136.) koji se knjiži na računu „druge promjene obujma imovine”. Ona se prodaje jedino u obliku zaliha pri čemu prodaja ne predstavlja otuđenje imovine već smanjenje zaliha robe.
( 26 ) U mjeri u kojoj se kupnja i prodaja dešavaju u istom računovodstvenom razdoblju. S druge strane, bilježi se prodaja (za razdoblje u kojem se obavila prodaja) i stjecanje (za razdoblje u kojem se obavila kupovina).
( 27 ) Uključujući klanje za vlastitu potrošnju ili plaćanje u naturi.
( 28 ) Trgovina stokom za rasplod između poljoprivrednika ne bilježi se u računima. Isto vrijedi ako se trgovina obavlja putem zastupnika (uz pretpostavku da se kupnja i prodaja odvijaju u istom razdoblju). Međutim, trošak prijenosa vlasništva (usluge zastupnika, trgovačke marže, troškovi prijevoza itd.) mora se uključiti u vrijednost bruto ulaganja u stočni fond.
( 29 ) U skladu sa SNA-i 2008 (10.94.), za razliku od ESA-e 2010 (3.140.), trebalo bi za stoku izračunati potrošnju fiksnog kapitala.
( 30 ) Može se koristiti bilo koja druga metoda koja dovodi do jednakovrijednih rezultata.
( 31 ) Ovo oduzimanje odgovara teoretskom slučaju u kojem se uvoz korisne stoke bilježi kao bruto ulaganje u fiksni kapital. U praksi se sve životinje koje uveze poljoprivredna industrija smatraju promjenom zaliha (usp. 2.205.).
( 32 ) Pod ostalim promjenama obujma zapravo se podrazumijevaju zalihe robe uništene zbog izvanrednih događaja (kao što su prirodne katastrofe). Tekući gubici uključuju se u smanjenje zaliha.
( 33 ) Output se raščlanjuje na prodaju (i druge uporabe) i na promjene zaliha.
( 34 ) Sličan se rezultat može dobiti bilježenjem prodaje na polugodišnjoj osnovi i izračunavanjem outputa izvještajne godine n zbrajanjem prodaja druge polovice godine n i onih iz prve polovice godine n + 1.
( 35 ) Ova kategorija ne smije uključivati plaćanja primarno izvršena u interesu poslodavca. Takva su plaćanja dio intermedijarne potrošnje (usp. 2.108. (e)).
( 36 ) Poljoprivredni proizvodi dati zaposlenicima su output poljoprivredne gospodarske grane.
( 37 ) Usluge smještaja obrađuju se kao odvojiva nepoljoprivredna djelatnost pa se zato pojavljuju samo kao naknada zaposlenicima i u obliku odbitka od poslovnog viška poljoprivredne industrije. Kad bi one bile neodvojiva nepoljoprivredna djelatnost, bilježile bi se kao sastavni dio proizvodnje i u obliku naknade zaposlenicima.
( 38 ) Oni se posebno odnose na plaće i nadnice koje poslodavci privremeno nastavljaju uplaćivati svojim zaposlenicima u slučaju bolesti, porodiljnog dopusta, nesreća na radu, invalidnosti ili tehnološkog viška, u mjeri u kojoj se predmetni iznosi mogu zasebno identificirati.
( 39 ) Promet je najvažnija oporeziva stavka. Sve države članice Europske unije prikupljaju porez na promet u obliku PDV-a. Stope tog poreza variraju od jedne do druge države članice pa i unutar pojedinih država članica. Općenito govoreći, poljoprivredni proizvodi podliježu nižoj stopi poreza od standardne stope.
( 40 ) Stopa postotka može varirati prema vrsti proizvoda i kanalu distribucije.
( 41 ) Zbog razlika u sustavima PDV-a koje primjenjuju države članice ponekad dolazi do situacija u kojima se PDV koji su platili poljoprivrednici na svoje kupovine ne može vratiti ili kompenzirati. Takva plaćanja PDV-a predstavljaju i. neodbitni PDV, tj. PDV koji je plaćen na kupnje, a koje poljoprivrednici, bez obzira na sustav kojem podliježu, ne mogu odbiti od PDV-a fakturiranog na prodaje i za koji stoga nema kompenzacije; ii. i/ili PDV, osim onog spomenutog pod i., koji je plaćen na kupovine, ali koji se poljoprivrednicima koji podliježu paušalnom sustavu ne nadoknađuje u cijelosti kroz prodajnu cijenu ili povrat.
( 42 ) Subvencije na poljoprivredne proizvode isplaćene poljoprivrednim proizvođačima uključuju sva poticajna novčana sredstva koja su poljoprivrednicima isplaćena u obliku „nadoknađujućih plaćanja” (tj. kada država nadoknađuje razliku između prosječnih tržišnih cijena i zajamčenih cijena poljoprivrednih proizvoda).
( 43 ) Važan primjer su subvencije plaćene osiguravajućim društvima za neživotno osiguranje, koje omogućavaju tim društvima zaračunavanje nižih (bruto) premija korisnicima police osiguranja (npr. poljoprivredna poduzeća koja zaključuju osiguranja radi pokrivanja rizika kao što je šteta od tuče i nevremena, mraza itd.). Budući da su to subvencije na proizvode, proizvod koji je usluga osiguranja, one se ne bilježe u računu stvaranja dohotka korisnika police (stoga ne u ERP-u kao u gornjem primjeru). Međutim, u mjeri u kojoj te subvencije smanjuju troškove usluga osiguranja (korisniku police osiguranja), njihov se učinak odražava u računu proizvodnje (nižom vrijednošću intermedijarne potrošnje, usp 2.108. (g)) korisnika police osiguranja.
►M6 ( 44 ) No kada potpora služi dvostrukoj svrsi financiranja amortizacije duga i plaćanja kamata na njega i kada se ne može razdijeliti između tih dvaju elemenata, cjelokupna potpora tretira se kao investicijska potpora. ◄
►M6 ( 45 ) Kamate koje se potražuju odgovaraju „Ostalim računima potraživanja” (F.8) u financijskom računu. ◄
( 46 ) Obratiti pažnju da primljene najamnine nisu relevantne za ERP zbog korištenja koncepta poljoprivredne industrije (usp. 1.44.).
►M6 ( 47 ) ►M6 ESA 2010 ◄ predlaže da se cijeli iznos bilježi kao zakup zemljišta ako se smatra da je vrijednost zemljišta viša od vrijednosti zgrade, a kao najam zgrada ako je u pitanju obrnuti slučaj. ◄
( 48 ) Uključujući pričuvu za gubitke po fiksnim kapitalnim dobrima kao posljedica štete zbog nezgode koja se može osigurati. Vrijednost pričuve koja će se zabilježiti je vrijednost neto premija plaćenih u vezi s osiguranim fiksnim kapitalnim dobrima.
( 49 ) Kako bi se uzeo u obzir i rad sa skraćenim radnim vremenom i sezonski posao, zaposlenje u poljoprivredi ili promjene u zaposlenju se mjere u GJR (za detaljnije informacije pogledati poglavlje IV.). Razlikuju se plaćeni GJR i oni neplaćeni, koji zajedno čine ukupan GJR.
( 50 ) Ovo mjerenje dohotka odgovara ranijem mjerenju „neto dohotka od obiteljske poljoprivredne djelatnosti” za poduzeća u vlasništvu jedne osobe.
►M6 ( 51 ) To ne isključuje mogućnost nastanka okolnosti u kojima kompilatori podataka mogu odlučiti da je bolje ukloniti razlike kako bi poboljšali ukupnu konzistentnost podataka. ◄
( 52 ) Uredba (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o uspostavi zajedničke klasifikacije prostornih jedinica za statistiku (NUTS) (SL L 154, 21.6.2003., str. 1.).
( 53 ) Sve dok se odgovarajuća kupnja i prodaja obavljaju u istom računovodstvenom razdoblju.
( 54 ) Kupnja životinje nikad se ne bilježi kao intermedijarna potrošnja (u osnovi je riječ o stjecanju nedovršene proizvodnje, usp. točka 2.067.) i output životinja može se izračunati samo neizravno, na temelju prodaje, BIFK-a i promjene zaliha.
( 55 ) U skladu s primijenjenom metodom potrošnja u jedinici prilagođava se vrijednostima iz ERP-a.
( 56 ) Isključeni su uvezeni poljoprivredni proizvodi (osim životinja).