This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document E2020J0003
Judgment of the court of 25 March 2021 in Case E-3/20 The Norwegian Government, represented by the Ministry of Health and Care Services (Helse- og omsorgsdepartementet) v Anniken Jenny Lindberg (Freedom of movement of persons – Directive 2005/36/EC – Recognition of professional qualifications – Access to profession of dental practitioner – Automatic recognition) 2021/C 303/07
Tuomioistuimen tuomio, annettu 25 päivänä maaliskuuta 2021, asiassa E-3/20 Norjan hallitus, jota edustaa terveysministeriö (Helse- og omsorgsdepartementet), vastaan Anniken Jenny Lindberg (Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2005/36/EY – Ammattipätevyyden tunnustaminen – Oikeus harjoittaa hammaslääkärin ammattia – Automaattinen tunnustaminen) 2021/C 303/07
Tuomioistuimen tuomio, annettu 25 päivänä maaliskuuta 2021, asiassa E-3/20 Norjan hallitus, jota edustaa terveysministeriö (Helse- og omsorgsdepartementet), vastaan Anniken Jenny Lindberg (Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2005/36/EY – Ammattipätevyyden tunnustaminen – Oikeus harjoittaa hammaslääkärin ammattia – Automaattinen tunnustaminen) 2021/C 303/07
EUVL C 303, 29.7.2021, p. 10–10
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
29.7.2021 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 303/10 |
TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
annettu 25 päivänä maaliskuuta 2021,
asiassa E-3/20
Norjan hallitus, jota edustaa terveysministeriö (Helse- og omsorgsdepartementet), vastaan Anniken Jenny Lindberg
(Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2005/36/EY – Ammattipätevyyden tunnustaminen – Oikeus harjoittaa hammaslääkärin ammattia – Automaattinen tunnustaminen)
(2021/C 303/07)
Asiassa E-3/20, Norjan hallitus, jota edustaa terveysministeriö (Helse- og omsorgsdepartementet), vastaan Anniken Jenny Lindberg, Norjan korkein oikeus (Norges Høyesterett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY, sellaisena kuin se on mukautettuna Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen, ja erityisesti sen 21 artiklan, tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Bernd Hammermann, on antanut 25 päivänä maaliskuuta 2021 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1. |
Jotta hakijalla olisi oikeus ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY 21 artiklan 1 kohdassa säädettyyn automaattiseen tunnustamiseen, hänellä on oltava kaikki direktiivin liitteessä V lueteltuihin muodollista pätevyyttä osoittaviin asiakirjoihin liitettävät todistukset kyseistä ammattia koskevien kotivaltion vaatimusten mukaisesti. |
2. |
ETA-sopimuksen 28 ja 31 artiklaa on tulkittava siten, että niissä edellytetään, että vastaanottava valtio arvioi yksilöllisesti hakijan ammattipätevyyden osoittaman tietämyksen ja koulutuksen myös silloin, kun hakija hakee oikeutta harjoittaa sellaista ammattia, joka kuuluu ammatteihin, joiden osalta koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset on sovitettu yhteen, mutta joka ei täytä direktiivin 2005/36/EY 10 tai 21 artiklassa säädettyjä edellytyksiä. |
3. |
Vastaanottavan valtion on tekemässään hakijan tietojen ja taitojen yksilöllisessä arvioinnissa vertailtava hakijan kaikkia tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista pätevyyttä osoittavia asiakirjoja ja hakijan kokemusta niihin vaatimuksiin, jotka se on itse asettanut kyseisen ammatin harjoittamiselle. Jos hakijan tutkintotodistuksen osoittamat tiedot ja pätevyys ja hakijan asiaankuuluva työkokemus eivät vastaa tai vastaavat vain osittain vastaanottavan valtion vaatimuksia, kyseisen valtion on täsmennettävä, mitä koulutusta hakijalta puuttuu, jotta hakija voi suorittaa koulutuksen tai täydentää koulutustaan. |
4. |
Sillä seikalla, että hakijalla ei ole täydellistä pääsyä ammattiin kotivaltiossaan, ei voi olla ratkaisevaa merkitystä arvioitaessa sitä, voidaanko hakijalle antaa pääsy kyseiseen ammattiin vastaanottavassa valtiossa. |