This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62019CN0052
Case C-52/19 P: Appeal brought on 25 January 2019 by Banco Santander, S.A. against the judgment of the General Court (Ninth Chamber) delivered on 15 November 2018 in Case T-227/10 Banco Santander, S.A. v European Commission
Asia C-52/19 P: Valitus, jonka Banco Santander, S.A. on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-227/10, Banco Santander v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta
Asia C-52/19 P: Valitus, jonka Banco Santander, S.A. on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-227/10, Banco Santander v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta
EUVL C 112, 25.3.2019, p. 31–32
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, HR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
25.3.2019 |
FI |
Euroopan unionin virallinen lehti |
C 112/31 |
Valitus, jonka Banco Santander, S.A. on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-227/10, Banco Santander v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta
(Asia C-52/19 P)
(2019/C 112/37)
Oikeudenkäyntikieli: espanja
Asianosaiset
Valittaja: Banco Santander, S.A. (edustajat: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo, abogados)
Muu osapuoli: Euroopan komissio
Vaatimukset
— |
Unionin yleisen tuomioistuimen 15.11.2018 antama tuomio on kumottava |
— |
kumoamiskanne on hyväksyttävä ja riidanalainen päätös on kumottava lopullisesti, ja |
— |
Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Unionin yleinen tuomioistuin antoi 15.11.2018 nyt valituksen kohteena olevan tuomion T-227/10 (1), Banco Santander v. komissio. Tuossa tuomiossa hylättiin kanne, jonka valittaja nosti 28.10.2009 tehdystä Euroopan komission päätöksestä (2), joka koskee yhteisöverosta annetun Espanjan lain 12 §:n 5 momentissa tarkoitettua liikearvoa.
Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen, joka koskee valituksenalaisessa tuomiossa tehtyjä, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan tulkintaa koskevia oikeudellisia virheitä valikoivuuden käsitteen osalta.
Valittaja toteaa erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin:
— |
on tehnyt virheen viitejärjestelmän määrittämisessä valikoivuutta koskevan arvioinnin ensimmäisessä vaiheessa |
— |
on tehnyt virheen määrittäessään tavoitteen, jonka perusteella tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia eri tilanteita on vertailtava valikoivuutta koskevan arvioinnin toisessa vaiheessa |
— |
on näin ollen tehnyt virheen myös todistustaakan jakamisessa ja suhteellisuusperiaatteen soveltamisessa |
— |
on toissijaisesti tehnyt virheen arvioidessaan väitettä, jonka mukaan näyttöä siitä, että yritysten on mahdotonta sulautua ulkomailla ja hankkia omistusosuuksia ulkomailla, ei ole esitetty, ja |
— |
on toissijaisesti tehnyt virheen katsoessaan, että toimenpidettä ei voida erotella osuuksien prosentuaalisen määrän perusteella. |
— |
Sen lisäksi, että unionin yleisen tuomioistuimen arviointi on oikeudellisesti virheellinen, se on useissa kohdissa korvannut päätöksen perustelut omilla perusteluillaan ja on siten tehnyt muita oikeudellisia virheitä. |
(1) Tuomio 15.11.2018, Banco Santander v. komissio (T-227/10, ei julkaistu, EU:T:2018:785).
(2) Espanjan soveltamasta omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan liikearvon kirjaamisesta kuluksi C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) 28.10.2009 tehty komission päätös 2011/5/EY (EUVL 2011, L 7, s. 48).