EUROOPAN KOMISSIO
Bryssel 15.4.2016
COM(2016) 207 final
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE
hainevien irrottamisesta aluksella annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1185/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 605/2013, toimivuudesta ja tämän alan kansainvälisestä kehityksestä
Kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle
hainevien irrottamisesta aluksella annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1185/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 605/2013, toimivuudesta ja tämän alan kansainvälisestä kehityksestä
1.Tämän kertomuksen perusta
Hainevien irrottamisesta aluksella annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1185/2003
asetettiin yleinen kielto harjoittaa haiden eväpyyntiä, jossa hainevät irrotetaan ja jäljellä olevat hain ruumiin osat heitetään takaisin mereen. Tämän asetuksen nojalla jäsenvaltiot voivat myöntää erityiskalastuslupia haiden käsittelemiseksi aluksella. Eväpyynnin estämiseksi asetuksella otettiin käyttöön nk. käsiteltyjen haiden evä-ruumis-painosuhde.
Asetusta muutettiin asetuksella (EU) N:o 605/2013
. Jälkimmäisen asetuksen 6 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jos jäsenvaltion lipun alla purjehtiva alus pyytää, pitää aluksella, jälleenlaivaa tai purkaa haita, lippujäsenvaltion on – – lähetettävä komissiolle vuosittain – – kattava kertomus siitä, miten se on pannut tämän asetuksen täytäntöön – –. Jäsenvaltioiden toimitettua toisen vuosikertomuksensa – – komissio antaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2016 kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen toimivuudesta ja tämän alan kansainvälisestä kehityksestä.” Tällä kertomuksella täytetään tämä raportointivaatimus.
2.Jäsenvaltioiden raportointi
Erityiskalastuslupien käyttö vuoteen 2013 saakka
Asetuksen (EY) N:o 1185/2003 mukaisesti jäsenvaltioiden, jotka sallivat hainevien irrottamisen kuolleista haista aluksella, oli ilmoitettava komissiolle tätä tarkoitusta varten vuosittain myöntämiensä erityislupien lukumäärä. Yleiskatsaus tätä mahdollisuutta vanhan asetuksen nojalla käyttäneiden jäsenvaltioiden myöntämistä luvista esitetään liitteessä olevassa taulukossa 1 ja kuvassa 1.
Jäsenvaltioiden raportointi vuosilta 2013 ja 2014
Jos jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset pyytävät, pitävät aluksella, jälleenlaivaavat tai purkavat haita, lippujäsenvaltion on vuosittain toimitettava komissiolle kertomus asetuksen täytäntöönpanosta edellisen vuoden aikana. Kertomuksessa on esitettävä, miten se on seurannut asetuksen noudattamista ja toteuttanut täytäntöönpanotoimia ja annettava erityisesti seuraavat tiedot:
haisaaliiden purkamisten lukumäärä,
tarkastusten määrä, ajankohta ja paikka,
havaittujen noudattamatta jättämisten määrä ja laatu sekä sovellettu seuraamus,
purettujen saaliiden kokonaismäärä lajeittain (paino/lukumäärä) ja satamakohtaisesti.
Kolme rannikkojäsenvaltiota – Kroatia, Italia ja Romania – ei toimittanut kertomuksia vuodelta 2013 tai vuodelta 2014. Useat muut jäsenvaltiot toimittivat kertomuksen asetuksen täytäntöönpanosta vain joko vuodelta 2013 tai vuodelta 2014. Yleiskatsaus kaikkien jäsenvaltioiden ilmoittamista tiedoista esitetään liitteessä olevassa taulukossa 2. Nämä kertomukset ovat saatavilla verkossa, jos asianomainen jäsenvaltio ei vastustanut julkaisemista.
Seitsemän jäsenvaltiota on ilmoittanut yli 50 tonnin puretuista saaliista vuonna 2013. Kaksi jäsenvaltiota on aivan omassa luokassaan (Espanja, yli 60 000 tonnia, ja Ranska yli 15 000 tonnia). Puolet jäsenvaltioista, jotka aiemmin olivat myöntäneet erityiskalastuslupia haiden aluksella tapahtuvan käsittelyn sallimiseksi, ei ilmoittanut laivastonsa saaneen laisinkaan haisaaliita.
Purkamiskohtaiset määrät ovat suurimmat Espanjassa ja Portugalissa (taulukko 3, kuva 2). Taulukossa 4 esitetään vuoden 2013 osalta ilmoitettujen määrien jaottelu lajeittain ja jäsenvaltioittain. Kun tarkastellaan erityisesti sinihaita – laji, jonka eville on olemassa markkinat –, Espanjan ja Portugalin kalastuslaivastojen osuus määristä on suurin (kuva 3).
Tarkastustiheyden osalta tilanne vaihtelee jonkin verran jäsenvaltioiden välillä (taulukko 5, kuva 4). Esimerkiksi Malta ilmoitti vuonna 2013 keskimäärin 84 tarkastuksesta 100:aa purkamista kohti, kun taas Ranska ilmoitti 0,2 tarkastuksesta. Aiemmin erityiskalastuslupia haiden käsittelyyn aluksilla myöntäneistä jäsenvaltioista Liettua ja Viro eivät ilmoittaneet yhdestäkään kalastusalusten tarkastuksesta.
Vuoden 2013 osalta ilmoitettiin yli 4 400 tarkastuksesta, joiden aikana todettiin neljä rikkomistapausta: Kypros ilmoitti tapauksesta, jossa alukselta löydettiin sinihai ilman eviä, Ranska tapauksesta, jossa venezuelalainen alus oli harjoittanut eväpyyntiä, Espanja tapauksesta, jossa portugalilainen alus oli harjoittanut eväpyyntiä, ja Yhdistynyt kuningaskunta tapauksesta, jossa kaksi haita oli nyljetty merellä.
Espanja toimitti lisätietoja, joissa esitettiin arvio asetuksen taloudellisista vaikutuksista Espanjan pintasiima-aluksiin.4 Komission yksiköt käyttivät perustana uuden asetuksen vaatimuksiin mukautumisesta ilmoitettuja kustannuksia ja analysoivat asiaan liittyviä laivaston osia. Analyysin mukaan suurin osa laivastosta (alusten ja työllisten lukumäärän mukaan) voi edelleen toimia kohtuullisella voittomarginaalilla. Tällä hetkellä jo tappiolla toimivien laivaston osien osalta mukautumiskustannukset voivat pahentaa niiden taloudellisia ongelmia.
3.Kansainvälinen kehitys
Parantaakseen haiden suojelua ja edistääkseen unionin laivastojen tasapuolisia toimintaedellytyksiä komissio on pyrkinyt ja pyrkii edelleen edistämään alueellisissa kalastusjärjestöissä ja -elimissä, kuten Koillis-Atlantin kalastuskomissiossa (NEAFC) ja asiaankuuluvilla kansainvälisillä foorumeilla, käytäntöä, jossa evät ovat luonnollisella tavalla kiinni hain ruumiissa.
EU pyrkii myös kaikin tavoin edistämään YK:n yleiskokouksen kestävästä kalastuksesta antamaa päätöslauselmaa, jossa valtioita kehotetaan ryhtymään välittömiin ja yhtenäisiin toimiin, joilla parannetaan nykyisten alueellisen kalastuksenhoitojärjestöjen tai järjestelyjen sellaisten toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja noudattamista, joilla säännellään hain kalastusta ja haiden tahatonta pyyntiä.
4.Päätelmät
Asetuksessa säädetty jäsenvaltioiden vuosikertomusten toimittaminen on ollut puutteellista, koska vain 14 jäsenvaltiota 23 rannikkojäsenvaltiosta toimitti täydelliset kertomukset asetuksen täytäntöönpanosta sekä vuonna 2013 että vuonna 2014, kun taas kolme rannikkojäsenvaltiota ei toimittanut yhtään kertomusta komission lukuisista muistutuksista huolimatta. Kaikki jäsenvaltiot, joissa on aiemmin myönnetty erityiskalastuslupia haiden käsittelemiseksi aluksilla, toimittivat kuitenkin vähintään yhden kertomuksen asetuksen täytäntöönpanosta. Lisäksi jäsenvaltiot toimittivat tiedot eri laajuudessa ja eri muodoissa.
Kun otetaan huomioon tietojen puutteellisuus, raportoinnin pohjalta voidaan tehdä joitakin rajallisia päätelmiä. Toimitetut kertomukset osoittavat, että laajamittaista hain kalastusta harjoittavat pääasiassa kahden jäsenvaltion alukset. Niiden jäsenvaltioiden toteuttamissa tarkastuksissa, jotka toimittivat pyydetyt tiedot komissiolle (mukaan lukien kaksi tältä kannalta tärkeintä jäsenvaltiota), havaittujen rikkomisten määrä näyttää olevan erittäin vähäinen.
Komissio on tietoinen yhden jäsenvaltion kertomuksessa esiin nostetuista huolenaiheista, jotka ovat samantapaisia kuin joidenkin jäsenvaltioiden ja sidosryhmien edellisessä julkisessa kuulemisessa esiin tuomat huolenaiheet: huolta aiheuttaa lähinnä se, että asetuksen täytäntöönpano hankaloittaa ruumiiden käsittelyä ja aiheuttaa ylimääräisiä kustannuksia kyseisille aluksille. Se seuraa edelleen tilannetta ja siitä aiheutuvia taloudellisia vaikutuksia. Tällaisia vaikeuksia voidaan jossakin määrin käsitellä olemassa olevilla välineillä, myös Euroopan meri- ja kalatalousrahaston avulla, käytännön ratkaisujen löytämiseksi väitettyihin vaikeuksiin. Komissio katsoo myös, että on tärkeää edelleen edistää kansainvälisellä tasolla aktiivisesti käytäntöä, jossa evät ovat luonnollisella tavalla kiinni hain ruumiissa, neuvoston pyynnön mukaisesti, jotta tasapuolisempien toimintaedellytysten edistämiseksi saataisiin enemmän kansainvälistä tukea, vaikka EU:n ehdotuksia ei hyväksyttäisikään.