EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014PC0395
Proposal for a COUNCIL IMPLEMENTING DECISION authorising Italy to apply, in determined geographical areas, reduced rates of taxation on gas oil and LPG used for heating purposes in accordance with Article 19 of Directive 2003/96/EC
Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla
Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla
/* COM/2014/0395 final - 2014/0200 (NLE) */
Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla /* COM/2014/0395 final - 2014/0200 (NLE) */
PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA ·
Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Energiatuotteiden ja sähkön verotusta
säännellään EU:ssa neuvoston direktiivillä 2003/96/EY([1]), jäljempänä ”energiaverodirektiivi”
tai ”direktiivi”. Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja erityisesti
sen 5, 15 ja 17 artiklan säännösten mukaan neuvosto voi yksimielisesti
komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön valmisteveroja
koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä
syistä. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa
Italialle lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja verokantoja tietyillä erityisen epäsuotuisilla alueilla, millä
pyritään huojentamaan kyseisten alueiden asukkaille koituvia korkeita
lämmityskustannuksia. Korkeat lämmityskustannukset johtuvat ankarista tai hyvin
vaikeista ilmasto-olosuhteista tai tällaisten alueiden eristyneisyydestä
yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuteen. ·
Yleinen tausta Italian viranomaiset pyysivät 31. toukokuuta
2012 lupaa soveltaa tietyillä erityisen epäsuotuisilla maantieteellisillä
alueilla lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja
verokantoja uusimalla direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan
antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja
nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla 7
päivänä huhtikuuta 2008 tehty neuvoston päätös 2008/318/EY([2]). Kyseisessä
päätöksessä Italialle annetaan lupa soveltaa tietyillä erityisen epäsuotuisilla
alueilla lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja valmisteverokantoja 31. joulukuuta 2012 saakka. Italian
viranomaisten pyyntö koski lisäksi luvan laajentamista kuntiin, jotka
sijaitsevat sellaisissa maakunnissa, joiden kunnista yli 70 prosenttia on
luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen F, vaikka kyseiset kunnat eivät itse kuulu
ilmastovyöhykkeeseen F. Italian viranomaiset toimittivat lisätietoja ja
selvennyksiä 4. joulukuuta 2012, 16. heinäkuuta 2013, 31. joulukuuta 2013 ja
22. tammikuuta 2014. Italian viranomaiset ilmoittivat 19. maaliskuuta 2014
päivätyllä kirjeellä komissiolle pyytävänsä neuvoston päätöksellä 2008/213/EY
myönnetyn luvan uusimista uudeksi kuusivuotiskaudeksi lisäämättä luetteloon
uusia kuntia kuten ne olivat alun perin pyytäneet. Italia perustelee pyytämäänsä poikkeusta
sillä, että sen alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja
ilmasto-olosuhteineen. Lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
sovellettava kansallinen verokanta on Italiassa suhteellisen korkea. Jotta
eräille lämmityksestä erityisen riippuvaisille kuluttajille ei koituisi
kohtuuttomia kustannuksia, Italia on ottanut käyttöön alennettuja verokantoja
eräissä alueensa osissa ja haluaisi jatkaa samaa vuonna 2006 käyttöön otettua
alennusta. Kaasuöljyä koskeva veronalennus on nykyään 129,11 euroa
1 000 litralta (alennettu verokanta on 274,10
euroa 1 000 litralta) ja nestekaasua koskeva alennus
159,07 euroa 1 000 kilogrammalta (alennettu verokanta on 30,87
euroa 1 000 kilogrammalta). Sovellettavat verokannat ovat kuitenkin
korkeampia kuin direktiivissä säädetyt vähimmäisverotasot. Veronalennusta voidaan soveltaa
maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset: Italian lain nro 448/1998 8 §:n 10 momentin
mukaan veroetu koskee kyseisten polttoaineiden (kaasuöljyn ja nestekaasun)
hankintaa seuraavissa kunnissa: ·
kunnat, jotka on luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen F
siten kuin tarkoitetaan 26. elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa nro
412; ·
kunnat, joissa ei ole kaasuverkkoa ja jotka on
luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen E siten kuin tarkoitetaan edellä mainitussa
presidentin asetuksessa 412/1993. Tässä tapauksessa lain nro 448/1998 8 §:n 10
momentin c kohdan 4 alakohdan mukainen veroetu poistetaan heti, kun kunta
liittyy kaasuverkkoon. ·
Sardinia ja pienet saaret niin kauan kuin
asianomaisessa kunnassa ei ole saatavilla kaasuverkkoa. Tämä osa järjestelyä
kattaa kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta. Veroetua ei voi yhdistää muihin valmisteveron
alennuksiin. Italian viranomaisten mukaan eriytetty
verokanta perustuu objektiivisiin kriteereihin ja sen tavoitteena on varmistaa
maantieteellinen tasapaino Italian muiden osien kanssa, toisin sanoen saattaa
veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaat tasa-arvoisempaan asemaan
Italian muun väestön kanssa vähentämällä näiden alueiden kohtuuttoman korkeita
lämmityskustannuksia. Veronalennus on samansuuruinen kaikille käyttäjille. Sen
ainoana tarkoituksena on vähentää alennukseen oikeutettujen alueiden väestön
lisääntyneitä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kylmästä ilmastosta tai
polttoaineen hankintavaikeuksista. Italian viranomaisten mukaan nestekaasun
kuljetuskustannukset ovat vuoristoalueilla 120 prosenttia ja kaasuöljyn
kuljetuskustannukset 132 prosenttia korkeammat kuin muualla maassa. Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on
Italian viranomaisten mukaan keskimäärin 11–12 prosenttia
lämmityspolttoaineena käytettävän kaasuöljyn tai nestekaasun hinnasta. Näitä lukuja on verrattava keskimääräisiin
lämmityskustannuksiin: ilmasto-olosuhteiden vuoksi ne ovat vyöhykkeellä E
90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F 170 prosenttia suuremmat
kuin maan keskiarvo. Saarten erityistilanne johtuu niiden
maantieteellisistä erityispiirteistä, joiden vuoksi polttoaineen saanti on
rajallista ja ylimääräiset kuljetuskustannukset nostavat hintoja
Manner-Italiaan verrattuna. Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että
veronalennus ei johda ylikorvaukseen eikä laske nestekaasun ja kaasuöljyn
hintoja alemmaksi kuin mantereella. Pienten saarten tukitarvetta perustellaan
sillä, että niiden tapauksessa logistiikkaketju on väistämättä kalliimpi kuin
Manner-Italiassa. Korkeammat kustannukset johtuvat ensimmäisen vaiheen
logistiikan puuttumisesta, mikä nostaa jakelukustannuksia. Lisäksi korkeammat
kustannukset johtuvat usein vaikeista liikenneyhteyksistä, Manner-Italiaa
korkeammista ajoneuvojen polttoainekustannuksista, kuljetuskustannuksista
pienille saarille sekä yksittäisten toimitusten pienistä määristä. Italian viranomaiset
ovat arvioineet näin syntyvien kustannusten olevan noin 10–15 prosenttia
korkeammat kuin vastaavat kustannukset Manner-Italiassa. Italian viranomaiset ovat todenneet, että
viimeksi kuluneina kolmena vuotena toimenpide on alentanut lämmitykseen käytettävän
nestekaasun ja kaasuöljyn hankintahintaa noin 10 prosentilla. Italian viranomaiset toteavat, että kyseisille
alueille ei ole rakenteilla maakaasuverkkoa, mikä on lisähaitta kyseisille
vuoristokunnille, Sardinialle ja pienille saarille. Toimenpiteen talousarviovaikutus on noin 230 miljoonaa euroa vuodessa. ·
Voimassa olevat aiemmat säännökset Neuvoston
direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja
sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta ja neuvoston päätös
2008/318/EY, annettu 7 päivänä huhtikuuta 2008, direktiivin 2003/96/EY 19
artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä
maantieteellisillä alueilla. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Komission on arvioitava jokainen pyyntö, jossa
ehdotetaan energiaverodirektiivin 19 artiklan mukaista poikkeusta, ja otettava
arvioinnissaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, terveen kilpailun
varmistaminen sekä EU:n terveys-, ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikka. Eriytetyllä verokannalla kevennetään niitä
lisääntyneitä lämmityskustannuksia, joita aiheutuu Italian tietyillä muuta
maata epäsuotuisammilla maantieteellisillä alueilla asuville kansalaisille,
joille lämmitykseen käytettävään nestekaasuun ja kaasuöljyyn sovellettava
yleinen verokanta aiheuttaisi kohtuuttoman verorasituksen. Maantieteellinen
haitta merkitsee lisääntyneitä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat joko
kyseisten alueiden ankarasta ilmastosta tai eristyneisyydestä sekä
vaihtoehtoisten lämmitysenergian lähteiden, erityisesti maakaasuverkon,
puuttumisesta. Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn
että nestekaasun osalta korkeampi kuin energiaverodirektiivissä säädetyt
yhteisön vähimmäisverotasot, ja se keventää vain osittain kyseisten
maantieteellisten alueiden lisääntyneitä lämmityskustannuksia. Alennusta voidaan siis pitää yhteensopivana
sen kanssa, että tavoitteena on tarjota verokannustimia energiatehokkuuteen
pyrkimiseksi. Toimenpidettä ei myöskään pidetä EU:n ympäristö- ja
energiapolitiikan vastaisena. Lisäksi toimenpiteen hyväksymistä voidaan
perustella sisämarkkinoiden moitteettomalla toiminnalla ja terveen kilpailun
varmistamisella. Sen ainoana tavoitteena on huojentaa lisääntyneitä
lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kyseisten alueiden todellisista
olosuhteista. Veronalennusta ei voida yhdistää muunlaisiin veronalennuksiin,
eikä se koske polttoaineiden käyttöä muihin tarkoituksiin kuin lämmitykseen. Lisäksi energiaverodirektiivin 19 artiklan 2
kohdassa säädetään, että direktiivin säännösten nojalla toteutettavat
toimenpiteet voidaan myöntää enintään kuuden vuoden määräajaksi, joka voidaan
uusia. Komission käsitys on, että koska tämä on luonteeltaan tilapäinen
verotoimenpide, sen jatkamisen pitäisi antaa Italialle riittävästi aikaa
arvioida toimenpiteen ympäristövaikutukset ja myös toteuttaa kannustimia
energiatehokkuuden parantamiseksi sekä arvioida ne. Toimenpiteen jatkamisen
pitäisi antaa Italian viranomaisille riittävästi aikaa kerätä tarvittavat
tiedot arviointia varten. Se on myös merkki siitä, että tulevaisuudessa
painopiste on kohdennetummissa energiansäästötoimenpiteissä, jotta voidaan
parantaa energiatehokkuutta ja vaikuttaa myönteisesti ympäristöön. Näistä
syistä nykytilanteessa vaikuttaa asianmukaiselta myöntää lupa kolmeksi
vuodeksi. Valtiontukisäännöt Italian viranomaisten suunnittelemat alennetut
verokannat, jotka ovat 274,10 euroa 1 000 litralta lämmitykseen
käytettävää kaasuöljyä ja 30,87 euroa 1 000 kilogrammalta lämmitykseen
käytettävää nestekaasua, ovat korkeampia kuin direktiivin 2003/96/EY 9
artiklassa säädetyt vähimmäisverotasot. Toimenpide kuuluu sen vuoksi asetuksen
(EY) N:o 800/2008([3])
(yleinen ryhmäpoikkeusasetus) 25 artiklan soveltamisalaan ja näin ollen sitä
voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana ja vapauttaa se
ilmoitusvelvollisuudesta. Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen voimassaolon oli alun
perin määrä päättyä 31. joulukuuta 2013, mutta sitä on jatkettu komission
asetuksella (EU) N:o 1224/2013 ([4])
30. kesäkuuta 2014 asti. Jos komissio hyväksyy uusia valtiontukisääntöjä ennen
kuin neuvosto on tehnyt päätöksen tästä ehdotuksesta, ilmoitusvelvollisuudet on
arvioitava uudelleen uusien sääntöjen mukaisesti. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN
JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI · Intressitahojen kuuleminen Ehdotus koskee ainoastaan Italiaa. · Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. · Vaikutusten arviointi Tämä ehdotus koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä. 3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotuksen tavoitteena on antaa Italialle lupa
poiketa direktiivin 2003/96/EY yleisistä säännöksistä ja soveltaa alennettua
verokantaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun. Oikeusperusta Neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artikla. Toissijaisuusperiaate SEUT-sopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan
kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu kyseisen perussopimuksen 3
artiklassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä
säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti jäsenvaltioiden toimivallan
käyttöä tällä alalla. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan
neuvostolla on valtuudet antaa jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita
vapautuksia tai alennuksia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.
Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston sijasta. Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen
mukainen. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen.
Veronalennus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseessä olevan tavoitteen
saavuttamiseksi (ks. edellä olevat huomiot sisämarkkinoista ja terveestä
kilpailusta). Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: Neuvoston
täytäntöönpanopäätös. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklassa säädetään
ainoastaan tämäntyyppisestä toimenpiteestä. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Toimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai
hallinnollista rasitetta unionille. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia
unionin talousarvioon. 2014/0200 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen
luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja
nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön
verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003
annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY([5])
ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Italialle on annettu
direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti lupa soveltaa tietyillä
epäsuotuisilla alueilla lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja valmisteverokantoja. Lupa annettiin direktiivin 2003/96/EY 19
artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä
maantieteellisillä alueilla 7 päivänä huhtikuuta 2008 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 2008/318/EY([6])
31 päivään joulukuuta 2012 asti. (2) Italian viranomaiset pyysivät
31 päivänä toukokuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa tietyillä
erityisen epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla lämmitykseen käytettävään
kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja jatkamalla edellä mainitun
neuvoston päätöksen mukaisesti sovellettua käytäntöä eräillä alueilla ennen
kyseisen päätöksen voimassaolon päättymistä. Italian viranomaiset toimittivat
lisätietoja ja selvennyksiä 4 päivänä joulukuuta 2012, 16 päivänä heinäkuuta
2013, 31 päivänä joulukuuta 2013 ja 22 päivänä tammikuuta 2014. Italian
viranomaiset pyysivät 19 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä
neuvoston päätöksellä 2008/318/EY myönnetyn luvan uusimista ilman muutoksia sen
alueelliseen soveltamisalaan. Lupaa pyydettiin 1 päivän tammikuuta 2013 ja 31
päivän joulukuuta 2018 väliseksi ajaksi. (3) Italian alue on hyvin
vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Alueensa
erityispiirteet huomioon ottaen Italia on ottanut käyttöön kaasuöljyyn ja
nestekaasuun sovellettavat alennetut verokannat huojentaakseen tiettyjen
maantieteellisten alueiden asukkaille koituvia suhteettoman suuria
lämmityskustannuksia. (4) Verokannan eriyttäminen
perustuu objektiivisiin kriteereihin ja sen tavoitteena on saattaa
veronalennukseen oikeutettujen alueiden väestö tasa-arvoisempaan asemaan
Italian muun väestön kanssa pienentämällä suhteettoman suuria
lämmityskustannuksia, jotka johtuvat ankarista ilmasto-olosuhteista tai
polttoaineen hankinnan vaikeuksista verrattuna Italian muihin alueisiin. (5) Veronalennusta sovelletaan
maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset: i)
ankarimmat ilmasto-olosuhteet Italian alueella (vuonna 1993 annetussa
presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen F kuuluvat kunnat([7])), ankarat
ilmasto-olosuhteet yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuksiin (vuonna 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen E kuuluvat
kunnat niin kauan kuin niissä ei ole maakaasuverkkoa), maantieteellinen
eristyneisyys yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuteen ja kalleuteen:
Sardinia ja pienet saaret. Koska maakaasuverkon kehittäminen vähentäisi
merkittävästi ylimääräisiä lämmityskustannuksia ja monipuolistaisi
polttoainetoimituksia, alennettuja verokantoja sovelletaan vain siihen asti,
kun maakaasuverkko saadaan käyttöön asianomaisissa kunnissa. (6) Komissio on tarkastellut
toimenpidettä ja todennut, että se ei vääristä kilpailua eikä estä
sisämarkkinoiden toimintaa eikä sitä pidetä EU:n ympäristö-, energia- eikä
liikennepolitiikan vastaisena. Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn että
nestekaasun osalta korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetyt yhteisön
vähimmäisverotasot ja se huojentaa vain osittain kyseisten maantieteellisten
alueiden lisääntyneitä lämmityskustannuksia. (7) Toimenpide koskee ainoastaan
(yksityishenkilöiden ja liikeyritysten) lämmitystarkoituksia; sitä ei sovelleta
kyseisten tuotteiden mihinkään muuhun yrityskäyttöön. Yrityskäyttäjien saaman
veroedun määrä vahvistetaan Italian viranomaisten mukaan kussakin tapauksessa
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta
vähämerkityksiseen tukeen 18 päivänä joulukuuta 2013 annetun komission
asetuksen (EU) N:o 1407/2006 ([8])
mukaisesti. Jos yksittäisen yrityksen saama etu kuitenkin ylittää asetuksessa
säädetyn enimmäismäärän, siitä olisi ilmoitettava komissiolle Euroopan yhteisön
perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista
säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 muuttamisesta 22 päivänä
heinäkuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 734/1999 ([9]) mukaisesti. (8) Toimenpiteen mahdolliset
ympäristövaikutukset huomioon ottaen on aiheellista myöntää lupa kolmeksi
vuodeksi. Tämä soveltamisjakso antaa Italian viranomaisille riittävästi aikaa
arvioida toimenpiteen ympäristövaikutus ja se on myös osoitus siitä, että
tulevaisuudessa on tarpeen toteuttaa kohdennetumpia energiansäästötoimenpiteitä
energiantehokkuuden parantamiseksi ja myönteisten ympäristövaikutusten
varmistamiseksi, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Italialle annetaan lupa soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja seuraavilla
epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla: 1.
Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen F. 2.
Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen E. 3.
Sardinian ja pienten saarien kunnat ([10]). Ylikorvausten välttämiseksi alennus ei saa
ylittää kyseisille alueille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia. Sardinian
ja pienten saarien tapauksessa veronalennus ei tämän vuoksi saa laskea
polttoainehintoja saarilla alemmaksi kuin mantereella. Alennetun verokannan on oltava direktiivissä
2003/96/EY asetettujen vaatimusten ja erityisesti sen 9 artiklassa vahvistettujen
vähimmäisverotasojen mukainen. 2 artikla Liitteessä olevassa 2 ja 3 kohdassa
tarkoitettujen maantieteellisten alueiden oikeus veronalennukseen edellyttää,
että kunnassa ei ole maakaasuverkkoa. 3 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi. Sen
soveltaminen päättyy kolmen vuoden kuluttua tämän jälkeen. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä Neuvoston
puolesta Puheenjohtaja ([1]) Neuvoston
direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja
sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283,
31.10.2003, s. 51), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiiveillä (EY) N:o 74/2004 ja (EY) N:o 75/2004 (EUVL L 157, 30.4.2004, s.
87 ja s. 100). ([2]) EUVL
L 109, 19.4.2008, s. 27–29. ([3]) Komission
asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä elokuuta 2008, tiettyjen
tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen
87 ja 88 artiklan mukaisesti (EUVL L 214, 9.8.2008, s. 3). ([4]) EUVL
L 320, 30.11.2013. ([5]) EUVL
L 283, 31.10.2003, s. 51, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100). ([6]) EUVL
L 109, 19.4.2008, s. 27–29. ([7]) Vuonna
1993 annetussa presidentin asetuksessa nro 412 Italian alue jaetaan kuuteen
ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu lämmitystarvelukuun, millä
ilmaistaan niiden päivien lukumäärä vuoden aikana, joina ulkolämpötila poikkeaa
optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta ja lämmitystä tarvitaan. ([8]) EUVL
L 352, 24.12.2013, s. 1. ([9]) EUVL
L 204, 31.7.2013, s. 15. ([10]) Kaikki
Italian saaret lukuun ottamatta Sisiliaa.