This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0100
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL on the application of Regulation (EC) 2006/2004 of the European Parliament and of the Council of 27 October 2004 on cooperation between national authorities responsible for the enforcement of consumer protection laws (the Regulation on consumer protection cooperation)
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27. lokakuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä) soveltamisesta
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27. lokakuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä) soveltamisesta
/* COM/2012/0100 final */
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27. lokakuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä) soveltamisesta /* COM/2012/0100 final */
SISÄLLYSLUETTELO 1........... Johdanto........................................................................................................................ 2 2........... CPC-verkosto: oikeudellisen ja
institutionaalisen kehyksen viimeaikainen kehitys.............. 3 2.1........ Oikeudellinen kehys........................................................................................................ 3 2.2........ Institutionaalisen kehyksen
viimeaikainen kehitys.............................................................. 3 2.3........ CPC-järjestelmä............................................................................................................. 4 2.4........ CPC-verkostolle osoitetut voimavarat............................................................................. 5 2.5........ Kuluttajansuojaa koskevaa
yhteistyötä käsittelevä komitea............................................... 5 3........... CPC-verkosto: paljon parannuksia
mutta silti vielä paljon tehtävää................................... 6 3.1........ Tilastolliset suuntaukset
viitekaudella................................................................................ 6 3.2........ Yleisarvio....................................................................................................................... 7 3.3........ CPC-verkosto: lisätoimet tarpeen.................................................................................... 9 4........... Muut yhteistyöalat: yhteiset toimet
ja virkamiesvaihto..................................................... 10 4.1........ Yhteiset toimet ja virkamiesvaihto.................................................................................. 10 4.2........ Kansainvälinen yhteistyö............................................................................................... 11 5........... Päätelmät ja jatkotoimet................................................................................................ 11 5.1........ Päätelmät..................................................................................................................... 11 5.2........ Jatkotoimet................................................................................................................... 12 LIITE......................................................................................................................................... 15 KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE
JA NEUVOSTOLLE kuluttajansuojalainsäädännön
täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27.
lokakuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o
2006/2004 (asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä) soveltamisesta
1.
Johdanto
Sisämarkkinat ovat nykyisin osa kuluttajien
jokapäiväistä elämää heidän ostaessaan tavaroita ja palveluja. Jotta
sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisia etuja ja uusia mahdollisuuksia valikoiman,
laadun ja hinnan suhteen voitaisiin hyödyntää täysimääräisesti, Euroopan
kuluttajien on voitava olla varmoja siitä, että heidän oikeuksiaan suojataan,
kun he tekevät ostopäätöksen. Tämä koskee varsinkin sisämarkkinoiden tarjoamia
verkkomyyntiin liittyviä mahdollisuuksia. Tätä tarkoitusta varten annettiin vuonna 2004
asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä[1],
jäljempänä ’asetus’. Siinä vahvistetaan puitteet, joiden avulla jäsenvaltioiden
viranomaiset voivat toimia tiiviissä yhteistyössä pysäyttääkseen nopeasti ja
tehokkaasti kaupan alalla sovellettavat kuluttajalakien vastaiset käytännöt
tapauksissa, joissa kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat ovat sijoittautuneet
eri maihin. Yrityksille asetus turvaa yhtäläiset toimintamahdollisuudet ja
tarjoaa varmuuden siitä, että vilpilliset elinkeinonharjoittajat karkotetaan
markkinoilta. Tätä kertomusta edellytetään asetuksen 21
artiklassa, jossa säädetään, että asetuksen soveltamisesta on raportoitava joka
toinen vuosi. Tämä kertomus kattaa vuodet 2009 ja 2010. Kyseessä on toinen
komission laatima kaksivuotiskertomus[2].
Kertomuksessa yhdistetään sekä komission näkemys
tapahtuneesta kehityksestä että komissiolle vuoden 2011 ensimmäisen
neljänneksen aikana toimitetuissa kansallisissa kertomuksissa esitetty jäsenvaltioiden
palaute. Kertomuksessa keskitytään asetuksella perustetun CPC-verkoston
toimintaan ja tarkastellaan erityisesti sitä, onko komission vuoden 2009
kaksivuotiskertomuksessa todetut puutteet onnistuttu korjaamaan. Kertomusta luettaessa on myös otettava huomioon
meneillään oleva pohdinta siitä, onko asetus onnistunut kuluttajien
taloudellisten etujen suojan tehostamista koskevassa tavoitteessaan[3].
2.
CPC-verkosto: oikeudellisen ja institutionaalisen
kehyksen viimeaikainen kehitys
2.1.
Oikeudellinen kehys
Asetuksen yhteistyömekanismeja sovelletaan
ainoastaan sen liitteessä lueteltujen säädösten täytäntöönpanoon. Asetus annettiin vuonna 2004, ja sen jälkeen
tehtyjen säädösehdotusten seurauksena asetuksen liitettä on muutettu useaan
kertaan, pääasiassa laajentamalla säädösluetteloa (esim. marraskuussa 2009
luetteloon sisällytettiin sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin[4] 13 artikla). Lisäksi asetusta
muutettiin, kun harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta annetun
direktiivin soveltamisalaa muutettiin[5]
ja kulutusluottoja koskeva direktiivi 87/102/ETY kumottiin. Jotta asetuksen soveltamisalasta ei olisi mitään
epäselvyyttä, komissio teki vuonna 2010 säädösehdotuksen[6], joka hyväksyttiin 14.
syyskuuta 2011 ja jolla muutettiin asetuksen liitettä siten, että kaikki
vuodesta 2004 lähtien tapahtuneet muutokset otetaan huomioon. Tämä tuo
oikeudellista selkeyttä kulutusluottosopimuksia koskevan uuden direktiivin
2008/48/EY[7]
luetteloon sisällyttämisen suhteen[8].
2.2.
Institutionaalisen kehyksen viimeaikainen kehitys
CPC-verkosto koostuu kansallisista
täytäntöönpanoviranomaisista, jotka jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle.
Luettelo näistä viranomaisista julkaistaan vuosittain Euroopan unionin
virallisessa lehdessä[9].
CPC-verkoston kahden ensimmäisen toimintavuoden aikana
jäsenvaltiot pyrkivät lähinnä saamaan sen muodostettua täysimääräisesti, mutta
vuodesta 2009 lähtien verkosto on ollut yleisesti ottaen vakiintunut
institutionaalisen kehyksen osalta. Eräät edellä mainituista asetuksen liitteeseen
tehdyistä muutoksista ovat vaikuttaneet verkostoon: 1) kulutusluottosopimuksia
koskevan direktiivin 2008/48/EY täytäntöönpanosta vastaavat viranomaiset
jätettiin väliaikaisesti verkoston ulkopuolelle asetuksen muutoksen
hyväksymiseen saakka ja 2) komissiolle ilmoitettuja uusia viranomaisia, jotka
vastaavat sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin 13 artiklan
täytäntöönpanosta, ollaan liittämässä verkostoon. Kaikki muut komissiolle ilmoitetut verkostoon
tehtävät mukautukset, jotka johtuvat esimerkiksi kansallisten ministeripaikkojen
vaihdoksista, voitaisiin panna täytäntöön ilman että verkostolle aiheutuu
haittaa, lukuun ottamatta yhtä jäsenvaltiota, joka on ilmoittanut merkittävistä
vaikeuksista ja viivästyksistä kansallisella tasolla yhden viranomaisen osalta. Verkoston käyttämään yhteiseen tietotekniseen
välineeseen on nyt tavallisesti aina olemassa yhteys. Jos yhteys puuttuu, kyse
on yleensä aloista, joilla yhteistyö on satunnaista (esimerkiksi direktiivin
2001/83/EY 86–100 artiklan täytäntöönpano). Komissio seuraa edelleen tiiviisti
tällaisia tilanteita.
2.3.
CPC-järjestelmä
Yksi CPC-verkoston keskeisistä osatekijöistä on
CPC-järjestelmä eli yhteinen tietotekninen väline, jota viranomaiset käyttävät
tietojenvaihtoon. Komissio on viitekauden aikana pyrkinyt
parantamaan välinettä ja tekemään sen entistä helppokäyttöisemmäksi vuonna 2006
perustetun keskeisten käyttäjien ryhmän avustuksella. Asetuksen 9 artiklaan liittyvä, uusien
tietoteknisten ominaisuuksien kehittämistä edeltävä laaja valmistelutyö saatiin
päätökseen. Tämän artiklan täytäntöönpanoa oli jäsenvaltioitten kanssa sovittu
lykättävän tietoteknisen välineen osalta, jotta saataisiin riittävästi
käytännön kokemusta tehoiskujen eli CPC-verkoston toteuttamien ensimmäisten
yhteisten markkinavalvonta- ja täytäntöönpano-operaatioiden puitteissa. Näiden
uusien toimintojen täytäntöönpano vuonna 2012 auttaa koordinoimaan
täytäntöönpanotoimia, joihin osallistuu useita viranomaisia. Muita käyttäjien ehdottamia parannuksia
välineeseen ovat hakutoiminnon parantaminen ja CPC-järjestelmän kehittäminen
monikieliseksi välineeksi. Lisäksi käyttäjät totesivat, että järjestelmä vastaa
melko hitaasti. Komission tietotekniikkapalveluiden yksikkö on tutkinut asiaa,
ja ongelmaa ollaan korjaamassa. Viitekaudella on myös pohdittu paljon tietosuojaan
liittyviä näkökohtia. Komission ensisijaisena tavoitteena on ollut 29 artiklan
mukaisen tietosuojatyöryhmän syyskuussa 2007 antamien suositusten
täytäntöönpano suurimmalta osin. Tietosuojatyöryhmässä ovat mukana kansalliset
tietosuojaviranomaiset. Asiaankuuluva komission päätös[10] ja suositus[11] luonnosteltiin vuonna 2010,
jolloin niistä keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa, ja ne hyväksyttiin 1.
maaliskuuta 2011. CPC-järjestelmässä oli edellisen kerran pantu täytäntöön
täydentäviä tietosuojatoimia vuonna 2009 muun muassa käyttäjille työnkulun
keskeisissä vaiheissa ilmestyvien ponnahdusviestien muodossa. Komissio teki tänä aikana myös tiivistä
yhteistyötä Euroopan tietosuojavaltuutetun kanssa ennakkotarkastusmenettelyn
saattamiseksi päätökseen. Lausunnossaan[12]
tietosuojavaltuutettu vahvistaa, että asetus luo vankan oikeusperustan
tietojenvaihdolle. Hän on tyytyväinen komission toteuttamiin toimiin, joilla
pyritään sisällyttämään tietosuoja tietoteknisen välineen suunnitteluun ja
verkostolle vahvistettuihin yhteisiin käsittelymenettelyihin.
Tietosuojavaltuutettu suosittelee kuitenkin pohtimaan uusia parannuksia. Kiireellisin tehtävä on laatia toimiva mekanismi
rekisteröidyiltä tulevien käyttöoikeuksia koskevia pyyntöjen ja niihin
annettavien vastausten käsittelyyn. Tällaisen koordinointimekanismin
järjestäminen on osoittautunut erittäin monimutkaiseksi. Suurimpana haasteena
on saada aikaan tasapaino tilanteessa, jossa on otettava huomioon yhtäältä
yksityisyyden ja henkilötietojen suoja ja toisaalta asetuksen mukaisen
täytäntöönpano- ja tutkimusyhteistyön puitteissa tarvittava tietojenvaihto,
jonka tarkoituksena on lopettaa EU:n kuluttajalainsäädännön rikkominen.
Tilannetta monimutkaistaa entisestään se, että kansallinen kuluttaja- ja
tietosuojalainsäädäntö on hyvin erilaista eri jäsenvaltioissa. Tietosuojavaltuutettu suositteli myös muita
toimia, kuten uusien tietoteknisten ominaisuuksien kehittämistä. Niiden
täytäntöönpanoa arvioidaan toisessa vaiheessa, kun yhteisten
koordinointimekanismien periaatteista on sovittu verkoston viranomaisten ja
komission välillä.
2.4.
CPC-verkostolle osoitetut voimavarat
Kuten vuonna 2009, kansallisissa
kaksivuotiskertomuksissa on nytkin vain vähän tietoja kansallisten
viranomaisten asetuksen soveltamiseen osoittamista voimavaroista. Useimmissa
tapauksissa jäsenvaltiot raportoivat, että CPC-verkostoon liittyvät toimet
sisältyvät viranomaisten yleisiin toimiin ja yleiseen budjettiin. Tämän vuoksi
CPC:hen liittyvien erillisten tietojen kerääminen vaikuttaa olevan käytännössä
mahdotonta. Useissa kertomuksissa korostetaan, että
viranomaiset olisivat kiinnostuneita lisäämään osallistumistaan CPC-toimiin
mutta että usein heidän päätöksiään rajoittavat käytettävissä olevat
voimavarat. Voimavaroja koskevia konkreettisia lukuja ei kuitenkaan ole
ilmoitettu. Tämä koskee erityisesti, mutta ei pelkästään, verkoston yhteisiä
toimia sekä virkamiesvaihtoa, jotka molemmat ovat EU:n talousarviosta
osarahoitettuja hankkeita. Komission ei ole tällä hetkellä käytettävissään
olevien tietojen perusteella mahdollista arvioida luotettavasti, noudattavatko
jäsenvaltiot täysimääräisesti asetuksen 4 artiklan 7 kohdan mukaista
velvoitettaan antaa viranomaisille riittävät voimavarat. Kansallisissa kertomuksissa annetaan kuitenkin
jossain määrin ymmärtää, että verkoston tehokkuus (ja näin ollen myös
vaikuttavuus) saattaa kärsiä viranomaisten voimavarojen rajallisuudesta.
Joissakin tapauksissa tämä koskee yhteysvirastoja, joilla on kansallisen tason
koordinoijina tärkeä asema asetusta sovellettaessa, erityisesti maissa, joissa
asetuksen mukaiset täytäntöönpanotehtävät on jaettu useiden viranomaisten
kesken. Tätä asiaa tarkastellaan yksityiskohtaisemmin käynnissä olevan
CPC-verkoston yleisarvioinnin yhteydessä.
2.5.
Kuluttajansuojaa koskevaa yhteistyötä käsittelevä
komitea
Asetuksella perustetaan jäsenvaltioiden edustajien
komitea eli kuluttajansuojaa koskevaa yhteistyötä käsittelevä komitea,
jäljempänä ’CPC-komitea’, joka avustaa komissiota sen täytäntöönpanotehtävissä.
Viitekaudella komitea kokoontui 3–4 kertaa vuodessa.
Se antoi 6. joulukuuta 2010 myönteisen lausunnon asetuksen täytäntöönpanosta
tehdyn komission päätöksen[13]
tarkistusluonnoksesta, jonka komissio hyväksyi 1. maaliskuuta 2011.
Tarkistuksella annettiin asetuksen 9 artiklan täytäntöönpanoa koskevia uusia sääntöjä
ja korjattiin sääntelyssä olevia puutteita selventämällä perusteet tietojen
poistamiseen CPC-järjestelmästä. Komitealla on keskeinen asema CPC-verkostossa. Se
muun muassa tarjoaa foorumin kuluttajansuojan kehityssuuntia koskevalle
keskustelulle, osallistuu täytäntöönpanoa koskevan yhteisen toimintamallin
kehittämiseen CPC-verkostossa hyväksymällä yhteisiä standardeja ja ohjeita
(esimerkiksi internettutkimuksia koskeva käsikirja ja CPC:n toimintaohjeet)
sekä antaa CPC-verkostolle toimintaan liittyviä suuntaviivoja täytäntöönpanoa
koskevien vuotuisten toimintasuunnitelmien muodossa. Täytäntöönpanoa koskevissa
toimintasuunnitelmissa keskitytään verkoston toteuttamiin yleisiin toimiin,
kuten sen vuotuisiin internettutkimuksiin eli tehoiskuihin. CPC-verkoston menestyminen on suurelta osin
riippuvainen komitean antamista sysäyksistä ja tarvittavasta tuesta verkoston
tavoitteiden saavuttamiseksi. Komissio tutkii edelleen, voisiko
kuluttajapolitiikkaa käsittelevä verkosto, johon kuuluvat kansallisten kuluttaja-asioista
vastaavien ministeriöiden johtavat virkamiehet, myös osallistua toimintaan.
3.
CPC-verkosto: paljon parannuksia mutta silti vielä
paljon tehtävää
3.1.
Tilastolliset suuntaukset viitekaudella
Verkosto on käsitellyt kaikkiaan suunnilleen yhtä
paljon tapauksia kuin edellisellä viitekaudella eli noin 540 pyyntöä, joissa
pyydetään joko antamaan tietoa tai toteuttamaan täytäntöönpanotoimenpiteitä
todetun rikkomuksen lopettamiseksi[14].
Varoitusten määrä on kuitenkin vähentynyt huomattavasti. Varoituksilla tarkoitetaan
yksipuolisia viestejä, joita viranomainen lähettää toisille asiaankuuluville
viranomaisille varoitustarkoituksessa, kun kuluttajalakeja on todettu rikotun
tai kun on perusteltua syytä epäillä tällaista rikkomusta. Yleisin verkoston käsittelemä rikkomustyyppi on
sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä 2005/29/EY[15] tarkoitettujen harhaanjohtavia
ja/tai vilpillisiä mainontakäytäntöjä koskevien säännösten rikkominen ja
seuraavaksi yleisin on sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin[16] säännösten rikkominen. Alusta alkaen suurin osa verkoston käsittelemistä
tapauksista on liittynyt käytäntöihin, joissa käytetään verkkomainontaa: vuonna
2010 kaikkiaan 45 prosenttia tietopyynnöistä liittyi viesteihin, jotka oli
kohdistettu kuluttajille sähköpostitse, tekstiviestinä tai internetin kautta.
Täytäntöönpanopyyntöjä koskeva vastaava luku on 77 prosenttia. Tämä johtuu
osittain CPC-verkoston toteuttamista vuotuisista tehoiskuista. Näissä
tehoiskuissa viranomaiset tarkistavat samanaikaisesti tietyn alan
verkkosivustoja selvittääkseen, noudattavatko ne lakisääteisiä vaatimuksia.
Näiden yhteisten toimien puitteissa todettuihin rajat ylittäviin rikkomuksiin
liittyvät jatkotoimet luonnollisesti lisäävät viranomaisten välistä
tietojenvaihtoa. Lisäksi uudet teknologiat, kuten internet, tarjoavat
tilaisuuksia saavuttaa helposti merkittäväkin määrä kuluttajia, ja tässä
suhteessa ne synnyttävät todennäköisemmin tyypillisen yhteisiä etuja koskevan
”CPC-rikkomuksen”. Vuoden 2009 puolivälistä alkaen tapausten
käsittelyyn liittyvä toiminta on vähentynyt verkostossa siltä osin kuin on kyse
viranomaisten luomien uusien tapausten määrästä. (Tilastotiedot vuosilta
2009–2010 ovat tämän kertomuksen liitteessä.) Täytäntöönpanopyynnöissä ei ole
näkyvissä samanlaista suuntausta, vaan niiden määrä on pysynyt melko vakaana:
CPC-järjestelmään oli rekisteröity 120 uutta tapausta vuoden 2010 lopulla. Tämän suuntauksen tarkat syyt eivät ole vielä
selvillä, ja todennäköisesti siihen vaikuttavat useat tekijät. Viranomaiset
eivät ole ilmoittaneet kuluttajalakeja koskevien rajat ylittävien rikkomusten
määrän vähentymisestä, mutta ne ovat korostaneet kertomuksissaan tarvetta sopia
paremmin täytäntöönpanon prioriteeteista. Tässä yhteydessä voidaan mainita
myös, että viimeisimmissä tehoiskuissa on todettu vähemmän rajat ylittäviä
ongelmia kuin ensimmäisissä. Toinen mielessä pidettävä seikka on se, että
kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen mukaiset
yhteistyösäännöt ovat tulleet viranomaisille tutummiksi. Tämän ansiosta
tapauksia on vähemmän ja ne on valmisteltu paremmin, ja lisäksi asetuksen
mukaisia yhteistyömekanismeja käytetään entistä tarkoituksenmukaisemmalla
tavalla. Tapausten käsittelyn parantuminen näkyy myös keskinäistä avunantoa
koskevien pyyntöjen keskimääräisen käsittelyajan lyhenemisenä. Esimerkiksi
täytäntöönpanopyyntöjen kohdalla aika on lyhentynyt vuosien 2008 ja 2010
välillä 177 päivästä 92 päivään. Myös eräät tekniset näkökohdat on otettava
huomioon: tietokannassa on nyt mahdollista käsitellä tapauksia, joihin sisältyy
useita rikkomuksia, kun ensimmäisenä vuonna viranomaisten oli luotava useita
rinnakkaisia tapauksia eli yksi jokaista rikkomusta kohden.
3.2.
Yleisarvio
Tämän kertomuksen viitekautta voidaan
tiivistetysti sanoa verkoston toiminnan vakauttamisen ja vakiinnuttamisen
kaudeksi, vaikkakin viranomaiset ovat ilmoittaneet hankaluuksista, jotka
johtuvat vaikeasta talous- ja rahoitustilanteesta. Tämä yleinen päätelmä on
johdettavissa jäsenvaltioiden kaksivuotiskertomuksista ja verkoston seurannasta
saaduista komission omista kokemuksista. Suurin osa viranomaisista katsoo, että verkosto on
päässyt lastentaudeistaan, joista kärsittiin kahtena ensimmäisenä
toimintavuonna. Tapausten keskimääräisen keston lyheneminen (ks. liitteessä
oleva taulukko 4) osoittaa, että toimivaltaiset viranomaiset käsittelevät yhä
tottuneemmin niille verkoston kautta osoitettuja keskinäistä avunantoa koskevia
pyyntöjä. CPC-verkosto on kahdenvälisen
täytäntöönpanoyhteistyön lisäksi muodostanut myös vankan yhteisten toimien
ytimen. Näillä yhteisillä toimilla pyritään luomaan täytäntöönpanolle uusi EU:n
laajuinen ulottuvuus ja viime kädessä parantamaan kuluttajansuojaa
sisämarkkinoilla. Kahden viime vuoden aikana tästä yhteisestä
täytäntöönpanotyöstä on tullut verkoston toiminnan erottamaton osa. Tämän työn
keskeisenä elementtinä ovat verkoston vuosittain toteuttamat
internettiedustelut eli tehoiskut. Niistä saadaan konkreettisia tuloksia
kuluttajia varten koko yhteisen täytäntöönpanovaiheen ajan, kun viranomaiset
toteuttavat todettujen rikkomusten jatkotoimia varmistaakseen
vaatimustenmukaisuuden. Vuoden 2010 lopulla joukko viranomaisia perusti uuden
(komission osarahoittaman) hankkeen, jossa tutkitaan vaihtoehtoja kehittää
verkoston sähköisiä täytäntöönpanomahdollisuuksia parantamalla menetelmiä ja
jakamalla systemaattisemmin tietoa ja asiantuntemusta. Verkoston viimeaikainen kehitys johtuu osittain
siitä, että viranomaiset ovat kahden viime vuoden aikana oppineet toimimaan
yhteistyössä verkoston kautta eli oppineet tuntemaan kuluttajansuojaa
koskevasta yhteistyöstä annetulla asetuksella käyttöön otetut
yhteistyömekanismit ja komission kehittämän tietoteknisen välineen, jota
käytetään verkoston tietojenvaihdossa. Suuntaus osoittaa myös, kuten monissa
kansallisissa kaksivuotiskertomuksissa korostetaan, että vuonna 2009
ensimmäisissä kaksivuotiskertomuksissa todettujen puutteiden korjaamiseksi
toteutetut toimet ovat tuottaneet myönteisiä tuloksia. Koulutustarpeet on täytetty tehokkaammin sen
jälkeen, kun viranomaisten kanssa on vuosittain vahvistettu
koulutussuunnitelma. Vuonna 2009 perustettiin kansallisten kouluttajien
verkosto komission koulutusmahdollisuuksien laajentamiseksi. Lisäksi keskitetty
käyttötukipalvelu järjestettiin uudelleen viitekaudella, jotta se vastaisi nopeammin
käyttäjien tiedusteluihin. Ohjelmointiprosessi on luotettava, jäsennelty ja
avoin, kun yhteisen toiminnan (ja siis myös voimavarojen) suunnittelu
toteutetaan hyväksymällä täytäntöönpanoa koskevat vuotuiset
toimintasuunnitelmat. Näiden suunnitelmien avulla voidaan tunnistaa kaikille
tärkeät alat, ja niihin sisältyvät kaikki verkoston toteuttamat yhteiset toimet
toiminnan ytimen muodostavan (yleensä kahdenvälisen) täytäntöönpanoyhteistyön
lisäksi. Ohjeasiakirjojen laatimisen avulla on pystytty saamaan
aikaan parempi yhteisymmärrys siitä, miten CPC-verkostossa olisi tehtävä
yhteistyötä. Näihin asiakirjoihin kuuluvat etenkin komission laatimat CPC:n
toimintaohjeet, joissa annetaan käytännön ohjeita CPC-järjestelmän
yhteistyömekanismien soveltamisesta. Ohjeet perustuvat yhteisiin käytäntöihin,
jotka kehitettiin viranomaisten kanssa joulukuussa 2009 järjestetyssä verkoston
toimintaa koskevassa seminaarissa käytyjen keskustelujen perusteella. Seminaareja on järjestetty säännöllisesti vuodesta
2009 alkaen, ja ne tarjoavat viranomaisille lisämahdollisuuden vaihtaa
mielipiteitä ja parhaita käytäntöjä ja päästä näin kohti yhteisymmärrystä
ja/tai yhteistä toimintatapaa täytäntöönpanon osalta. Seminaarien aiheista
sovitaan viranomaisten kanssa täytäntöönpanoa koskevista vuotuisista
toimintasuunnitelmista käytävien keskustelujen yhteydessä. Aiheet vaihtelevat
asetuksen liitteessä lueteltujen kuluttajansuojasäännösten tai niiden osan
täytäntöönpanoa koskevista oikeudellisista keskusteluista toimintaan liittyviin
keskusteluihin, joissa käsitellään pyynnön laatimista
täytäntöönpanotoimenpiteitä varten. CPC-verkosto on eittämättä vahvistanut
toimintaansa kahden viime vuoden aikana, mutta on selvästi nähtävissä, ettei
verkoston mahdollisuuksia vielä hyödynnetä täysimääräisesti. On edelleen
muutamia jäsenvaltioita, jotka eivät ole laatineet yhtään keskinäistä
avunantopyyntöä (tai edes varoitusta), ja monien jäsenvaltioiden käsittelemien
pyyntöjen määrä on vähemmän kuin viisi, kun mukaan lasketaan kaikki pyynnön
tyypit. Tähän mennessä enintään 9 jäsenvaltion voidaan katsoa käyttäneen
järjestelmää aktiivisesti alusta saakka.
3.3.
CPC-verkosto: lisätoimet tarpeen
Ensimmäisten toimintavuosien aikana viranomaiset
keskittyivät ensisijaisesti sen varmistamiseen, että tietotekninen väline oli
käytettävissä, sekä uusiin yhteistyömekanismeihin tutustumiseen. Huomion on nyt
kohdistuttava verkoston tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämiseen
täysimääräisesti, jotta saataisiin odotusten mukaisia tuloksia. Lisätoimet ovat tarpeen etenkin jäljempänä
kuvatuilla alueilla. Niiden viranomaisten määrä, jotka eivät käytä
aktiivisesti kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetulla asetuksella
perustettuja yhteistyömekanismeja, on edelleen merkittävä. Tämä koskee etenkin
asetuksen liitteessä lueteltujen alakohtaisten säädösten täytäntöönpanoa, mutta
myös muita seikkoja. Kuten ensimmäisessä kaksivuotiskertomuksessa korostettiin,
rinnakkaisten verkostojen olemassaolo näillä aloilla[17] on saattanut vaikuttaa
CPC-verkoston vaikuttavuuteen, mutta tätä näkökohtaa ei ole vielä vahvistettu.
Lisäksi monet jäsenvaltioiden kuluttajaviranomaiset käyttävät CPC-verkostoa
harvoin. Tämän vuoksi asian lisätarkasteltu on tarpeen. Asetuksella käyttöön otettujen yhteistyövälineiden
käyttötavasta ei ole yhtenäistä käsitystä, vaikka on kehitetty yhteisesti
sovittuja sääntöjä ja ohjeasiakirjoja. Tässä yhteydessä on kyse sääntöjen
tuntemisesta vain osittain ja tietystä kurinalaisuuden puutteesta niiden
soveltamisessa (harvat viranomaiset muun muassa antavat säännöllistä palautetta
tutkimus- ja täytäntöönpanotoimissaan tapahtuneesta edistymisestä säännösten
mukaisesti), mutta CPC-mekanismien tehokkaan käytön tiellä on myös
perustavammanlaatuisia eroavaisuuksia. Erityisesti tämä koskee varoituksia,
sillä viranomaisilla ei ole yhteisiä toimintatapoja siitä, miten ja milloin
niitä pitäisi käyttää, samoin kuin täytäntöönpanotoimenpidepyyntöjä, joiden
oikeudellisen tarkastelun ja dokumentoinnin osalta viranomaisten menettelyt
eroavat (suuresti) toisistaan. Verkoston täytäntöönpanoprioriteettien osalta ei
ole yhteistä toimintamallia. Täytäntöönpanoa koskevissa vuotuisissa
toimintasuunnitelmissa määritetään kaikille tärkeitä aloja, mutta ne eivät kata
kaikkea verkoston toimintaa. Suurimpana haasteena on jatkaa edelleen työtä
yhteisymmärrykseen pääsemiseksi asiaankuuluvista kuluttaja-asioista ja
mahdollisesti yhteisistä menettelyistä sopimiseksi, jotta voitaisiin varmistaa,
että kaikki viranomaiset käyttävät CPC-verkostoa vertailukelpoisella tavalla.
Velvoite vastata avunantopyyntöön on kuitenkin säilytettävä. Verkosto ei ole onnistunut kehittämään omaa
yhteisökuvaa, ja se on jäänyt pääasiassa yhteisen tietoteknisen välineen
yhdistämäksi virtuaaliverkoksi. Tapausten käsittelijöiden välinen yhteydenpito,
joka liittyy muuhun asiaan kuin tietyn tapauksen käsittelyyn, on
poikkeuksellisista, ja tämä voisi olla selitys siihen, miksi verkosto ei
koskaan ole käyttänyt CPC-järjestelmän foorumia. Tässä yhteydessä asiaan
vaikuttaa todennäköisesti kielimuuri, mutta se ei ole riittävä selitys viranomaisten
välisen yhteydenpidon puuttumiseen. CPC-verkostoon vaikuttavat myös eräät monialaiset
kysymykset, joista monet mainittiin jo vuoden 2009 kaksivuotiskertomuksessa: ·
Eroavuudet EU:n jäsenvaltioiden kansallisissa
kuluttajasäädöksissä pidentävät osaltaan menettelyjä ja monimutkaistavat
yhteistyötä, kun viranomaisten on ensin tarkistettava, onko yhteistyö
mahdollista ja missä määrin. ·
Kysymys sovellettavasta laista jakaa edelleen
verkon; tätä aihetta käsittelevien seminaarien yhteydessä on nyt tullut esiin
uusia kysymyksiä sovellettavasta laista ja kansallisista menettelysäännöistä. ·
Verkoston ratkaisemista tapauksista ei ole annettu
paljon tietoja, ei edes verkoston sisällä, ja tämä saattaa antaa sellaisen
vaikutelman, ettei verkosto täytä sille asetettuja odotuksia. Myös viranomaiset
ovat haluttomia antamaan tämäntyyppistä tietoa: vain muutamassa kansallisessa
kaksivuotiskertomuksessa on esimerkkejä menestyksekkäistä tapauksista, vaikka
tämä kuului osana sovittuun yhteiseen toimintamalliin. ·
On esitetty erilaisia näkemyksiä siitä, mikä on
komission tehtävä täytäntöönpanoa koskevassa yhteistyössä.
4.
Muut yhteistyöalat: yhteiset toimet ja
virkamiesvaihto
4.1.
Yhteiset toimet ja virkamiesvaihto
Viitekaudella komissio myönsi edelleen rahoitusta
sekä yhteisiin toimiin että virkamiesvaihto-ohjelmaan. Kyseisten toimien
päätarkoituksena on tarjota CPC-järjestelmää käyttäville viranomaisille
puitteet parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja yhteistyötä varten. Näin vältetään
toimien päällekkäisyyttä, ja – mikä tärkeintä – viranomaisten on helpompi
tutustua toisiinsa ja oppia toisiltaan. Kansallisissa kaksivuotiskertomuksissa esitetään,
kuten vuonna 2009, myönteistä palautetta näistä toimista: viranomaiset
käyttävät saatavilla olevia vuotuisia määrärahoja maltillisesti mutta johdonmukaisesti. Vaikka näitä toimia on pyritty tekemään
viranomaisille houkuttelevammiksi, viranomaiset ilmoittavat kertomuksissaan
samanlaisia vaikeuksia kuin vuonna 2009: Rajalliset voimavarat estävät monia viranomaisia
osallistumasta virkamiesvaihtoon tai yhteishankkeisiin. Hakumenettelysääntöjen monimutkaisuus ja
menettelyn edellyttämä varojen hoito saavat toimivaltaiset viranomaiset
jättäytymään pois tämäntyyppisistä toimista. Kielimuuri on yksi lisätekijä,
joka selittää virkamiesvaihdon suhteellisen vähäisen määrän. Virkamiesohjelmasta puuttuu joustavuus, joka on
tarpeen, jotta voitaisiin reagoida nopeasti tutkimuksissa syntyviin lyhyen
aikavälin tarpeisiin.
4.2.
Kansainvälinen yhteistyö
Neuvosto valtuutti toukokuussa 2009 komission
aloittamaan neuvottelut Yhdysvaltojen kanssa kuluttajalainsäädännön täytäntöönpanoa
koskevasta yhteistyösopimuksesta. Kertomuksen kattamalla kaudella pidettiin
useita kokouksia yhdysvaltalaisen vastapuolen (Federal Trade Commission)
kanssa, mutta edistyminen oli vaikeaa, koska lähestymistavat tietosuojaan
olivat erilaiset.
5.
Päätelmät ja jatkotoimet
5.1.
Päätelmät
CPC-verkosto on siirtynyt toimintansa
vakiinnuttamis- ja vakauttamisvaiheeseen. Tämän kertomuksen kattaman kauden
pääsaavutukset ovat seuraavat: ·
Muutamana ensimmäisenä vuonna vaivanneista
lastentaudeista (esimerkiksi yhteydensaantivaikeudet tai muut tietokannan
käyttöön liittyvät tekniset ongelmat) on päästy eroon. ·
Viranomaiset ovat oppineet käyttämään
kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetulla asetuksella perustettuja yhteistyövälineitä
entistä tehokkaammin, kun tietotekninen väline ja uudet menettelyt ovat tulleet
niille tutummiksi. ·
Komission koordinoimista ja valvomista tehoiskuista
on tullut osa verkoston tavanomaista toimintaa, ja niiden kautta verkosto on
saanut jonkin verran näkyvyyttä lehdistössä. ·
Verkosto käsittelee ja hahmottelee yhteisiä
toimiaan täytäntöönpanoa koskevissa vuotuisissa toimintasuunnitelmissa. ·
Koulutusta järjestetään entistä tehokkaammin
vuotuisten koulutussuunnitelmien pohjalta ja kansallisten kouluttajien
verkoston kautta. ·
Yhteinen toimintamalli verkostossa tehtävää
yhteistyötä varten on hitaasti muotoutumassa seminaarikeskustelujen sekä neljän
ensimmäisen toimintavuoden aikana saatujen käytännön kokemusten kautta. ·
Toimintaohjeet, jotka komissio on laatinut
joulukuussa 2009 järjestetyn seminaarin päätelmien perusteella, antavat
toimivaltaisille virkamiehille käytännön ohjeita siitä, miten verkosto toimii
ja miten kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen mukaisia
keskinäisiä avunantopyyntöjä laaditaan. Kahden viime vuoden toiminnan arvioinnista käy
kuitenkin myös ilmi, että puutteita on edelleen ja että verkoston
mahdollisuuksia ei vielä hyödynnetä täysimääräisesti. Monet viranomaiset
käyttävät CPC-järjestelmän yhteistyömekanismeja harvoin tai eivät käytä niitä
lainkaan. Eräät ensimmäisten vuosien aktiivisimmista käyttäjistä ovat
vähentäneet osallistumistaan, mikä selittää osittain verkoston toiminnan
suhteellisen taantumisen uusien tapausten osalta vuodesta 2010 alkaen. Kansallisten kuluttajalakien erilaisuudesta ja
jäsenvaltioissa sovellettavien menettelysääntöjen eroista johtuen rajat
ylittävä täytäntöönpano on monimutkaista: tämä on tullut selkeämmin ilmi
verrattuna verkoston ensimmäisiin vuosiin, joiden aikana viranomaiset keskittyivät
ensisijaisesti järjestelmän käytön opetteluun. Pitkähköt menettelyt, erilaiset
toimintamallit täytäntöönpanossa ja erot kokeneisuudessa ovat myös koetelleet
viranomaisten valmiutta toimia CPC-verkoston kautta. Joissakin tapauksissa viranomaisten kohtaamat
vaikeudet voivat olla ensimmäinen merkki siitä, että kuluttajansuojaa
koskevasta yhteistyöstä annetulla asetuksella vahvistettua oikeudellista
kehystä on mukautettava rajat ylittävän täytäntöönpanon parantamiseksi. Se voi
olla myös viite siitä, että kansallisia menettelyjä on edelleen tarkistettava
CPC-järjestelmän yhteistyöpuitteiden osalta sen varmistamiseksi, että
viranomaiset pystyvät täyttämään asetuksen tavoitteet täysimääräisesti. Vuonna 2011 hyväksytty kuluttajansuojaa koskevasta
yhteistyöstä annetun asetuksen liitteen tekninen tarkistus toi lisää
oikeudellista selkeyttä kysymykseen siitä, mihin säännöksiin
yhteistyömekanismeja sovelletaan. Tämän mennessä saadut tiedot ovat kuitenkin
riittämättömät sellaisen lainsäädäntöprosessin käynnistämiseksi, jossa
tarkistettaisiin asetusta merkittävämmässä määrin. Komission tekemä arviointi
tämän raportin kattamista vuosista osoittaa päinvastoin, että moniin verkoston
kohtaamiin vaikeuksiin voidaan puuttua nykyisessä oikeudellisessa kehyksessä. On siis kerättävä enemmän kokemuksia ja tietoa,
jotta voidaan muodostaa parempi näkemys siitä, pitäisikö asetusta tarkistaa, ja
jos pitäisi, niin miten. Etenkin kysymystä asetuksen soveltamisalasta on
arvioitava perusteellisesti. Tähän liittyy myös kysymys siitä, sisällytetäänkö
liitteeseen mahdollisesti lisää aineellista lainsäädäntöä. Lisäksi sen
varmistaminen, että viranomaisille osoitetaan riittävät voimavarat, on edelleen
suuri haaste tulevina vuosina ja keskeinen tekijä verkoston menestymisen
kannalta.
5.2.
Jatkotoimet
Tätä taustaa vasten komission ensisijaisena
tavoitteena on toimia jäsenvaltioiden kanssa tiiviissä yhteistyössä nykyisessä
oikeuskehyksessä olevien puutteiden korjaamiseksi. Komissio katsoo, että lyhyellä ja keskipitkällä
aikavälillä toiminnassa olisi keskityttävä seuraavassa kuvattuihin seikkoihin: ·
Toimet verkoston vakiinnuttamiseksi parantamalla
verkoston tietoteknisen välineen toimintoja, varmistamalla toimivaltaisten
viranomaisten koulutus kouluttajien verkoston kautta ja varmistamalla, että
täytäntöönpanosäännöillä edistetään keskinäistä avunantoa koskevien pyyntöjen
johdonmukaista ja nopeaa käsittelyä. ·
Yhteisten toimien rahoituksen säilyttäminen, jotta
voidaan kannustaa edelleen parhaiden käytäntöjen ja kokemusten vaihtoon.
Nykyistä virkamiesvaihto-ohjelmaa on kuitenkin arvioitava uudelleen
kansallisilta viranomaisilta saatujen kokemusten ja huomautusten perusteella. ·
Viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön
jatkaminen, jotta voidaan kehittää täytäntöönpanoa varten yhteinen
toimintamalli seminaarikeskustelujen, yhteisten toimien ja tehoiskujen avulla.
Verkostolle voisi myös olla hyödyllistä tarkastella uusia tapoja toteuttaa
yhteisiä täytäntöönpano- ja markkinavalvontatoimenpiteitä, joista säädetään
asetuksen 9 artiklassa. Tästä ovat osoituksena vuosien 2009 ja 2010 tehoiskut,
joissa ryhmä viranomaisia yhdisti tehoiskun muihin täytäntöönpanotoimiin
vaikutuksen maksimoimiseksi. Lisäksi tarvitaan keskustelua siitä, miten
varoituksia voidaan parhaiten hyödyntää verkostossa. ·
Verkoston toimien suunnittelun parantaminen
edelleen. Täytäntöönpanoa koskevat vuotuiset toimintasuunnitelmat ovat
ensimmäinen vaihe määriteltäessä verkoston viranomaisille tärkeitä yhteisiä
aloja, mutta tätä työtä on vietävä eteenpäin. Tästä on tullut entistäkin
tärkeämpää, kun viranomaiset toimivat olosuhteissa, joissa voimavarat ovat
rajalliset, ja kun niillä on vaikeuksia sovittaa yhteen kansalliset
prioriteetit ja CPC-järjestelmän prioriteetit. Viranomaiset keskustelivat
asiasta ensimmäisen kerran vuoden 2011 lopussa järjestettävässä seminaarissa,
joka käsittelee toimien priorisointia. ·
Samoin verkoston on tarpeen kehittää entistä
tehokkaampia tapoja määrittää täytäntöönpanon prioriteetit Euroopan tasolla.
Tässä yhteydessä sen on yhdistettävä kuluttajilta kansallisella tasolla saadut
ensi käden tiedot sekä tiedot, jotka saadaan eri välineistä, kuten
kuluttajamarkkinoiden tulostaulusta, uudesta kanteluja varten laaditusta
tietokannasta tai Euroopan kuluttajakeskusten verkoston tietokannasta. EU:n
tehoiskujen osalta ryhmä viranomaisia tutkii parhaillaan, miten voitaisiin
entistä paremmin tunnistaa uhkatekijät internetissä ja varmistaa sen jälkeen,
että verkosto pystyy määrittämään tarvittavat jatkotoimet. ·
Toimien kehittäminen CPC-verkoston julkisuuskuvan
parantamiseksi. Tehoiskujen yhteydessä verkoston saavutukset saavat jonkin
verran näkyvyyttä lehdistössä, mutta vieläkään ei tiedetä riittävästi (yleensä)
kahdenvälisen täytäntöönpanoyhteistyön tuloksista. Kansalliset
kaksivuotiskertomukset osoittavat, että CPC-järjestelmässä tehtävä työ tuottaa
konkreettisia tuloksia kuluttajille, mutta tästä annetut tiedot ovat vähäisiä.
Eräs viranomaisten ryhmä laatii parhaillaan sisäistä ja ulkoista
viestintästrategiaa, joka on tarkoitus panna täytäntöön CPC-komitean
hyväksymien viestintäsuunnitelmien muodossa. Ryhmä on jo saanut aikaan
ensimmäiset konkreettiset tulokset viranomaisille kaksi kertaa vuodessa
lähetettävän tiedotuslehden muodossa. Pitemmällä aikavälillä komissio arvioi edelleen
kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetulla asetuksella vahvistettuja
yhteistyöpuitteita ja -menettelyjä. Tämän tarkoituksena on arvioida,
edellyttävätkö jotkin verkoston kohtaamat vaikeudet lainsäädäntötoimia. Tämän kertomuksen havainnot muodostavat
ensimmäisen vaiheen tässä prosessissa, ja ne ovat olleet perustana
valmisteltaessa toimeksiantoa ulkopuolisesta arvioinnista, jonka komissio aikoo
käynnistää lähiaikoina ja jonka tulokset saadaan vuonna 2012. Tässä yhteydessä
on tarkasteltava muun muassa sitä, miten kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä
annetun asetuksen liitteen melko laaja soveltamisala vaikuttaa verkoston
tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen, erityisesti sellaisilla aloilla, joilla on
muita yhteistyöpuitteita. Lisäksi on arvioitava komission roolia verkoston
toiminnassa. LIITE 1. Keskinäistä avunantoa
koskevien pyyntöjen kokonaismäärä Vuosi || Varoitukset (7 art.) || Tietopyynnöt (6 art.) || Täytäntöönpanopyynnöt (8 art.) || YHTEENSÄ 2007 || 71 || 161 || 95 || 327 2008 || 100 || 122 || 170 || 392 2009 || 44 || 150 || 170 || 364 2010 || 37 || 89 || 134 || 260 YHTEENSÄ || 252 || 522 || 569 || 2. Keskinäistä avunantoa
koskevat pyynnöt kutakin direktiiviä kohti, jonka säännöksiä on rikottu
(2007–2010) || 6 art. Tiedot || 7 art. Varoitukset || 8 art. Täytäntöönpano || YHTEENSÄ 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi 2005/29/EY || 1 || 86 || 125 || 68 || 0 || 40 || 30 || 29 || 4 || 73 || 112 || 86 || 654 Harhaanjohtavaa markkinointia koskeva direktiivi 84/450/ETY || 48 || 0 || 0 || 0 || 34 || 0 || 0 || 0 || 35 || 0 || 0 || 0 || 117 Sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi 2000/31/EY || 3 || 9 || 13 || 16 || 7 || 20 || 14 || 8 || 15 || 48 || 54 || 40 || 247 Kuluttajasopimusten kohtuuttomia ehtoja koskeva direktiivi 93/13/ETY || 21 || 10 || 30 || 6 || 15 || 7 || 6 || 1 || 10 || 14 || 14 || 37 || 171 Etäsopimuksia koskeva direktiivi 97/7/EY || 11 || 4 || 18 || 22 || 4 || 11 || 2 || 4 || 9 || 22 || 35 || 19 || 161 Direktiivi 97/55/EY, jolla muutetaan harhaanjohtavaa mainontaa koskevaa direktiiviä 84/450/ETY sisällyttämällä siihen vertaileva mainonta || 40 || 0 || 0 || 0 || 4 || 0 || 0 || 0 || 3 || 0 || 0 || 0 || 47 Kiinteistöjen osa-aikaista käyttöoikeutta koskeva direktiivi 94/47/EY || 27 || 0 || 0 || 0 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 1 || 30 Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskeva direktiivi 85/577/EY || 1 || 10 || 2 || 3 || 0 || 6 || 0 || 1 || 1 || 0 || 7 || 5 || 36 Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskeva direktiivi 2001/83/EY || 2 || 0 || 3 || 0 || 3 || 2 || 0 || 0 || 6 || 2 || 4 || 7 || 29 Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskeva direktiivi 1999/44/EY || 2 || 1 || 2 || 1 || 1 || 3 || 4 || 2 || 3 || 4 || 8 || 8 || 39 Lennolle pääsyn epäämistä sekä lentojen peruuttamista tai pitkäaikaista viivästymistä koskeva asetus (EY) N:o 261/2004 || 1 || 1 || 0 || 0 || 1 || 2 || 0 || 0 || 3 || 4 || 7 || 1 || 20 Hintojen ilmoittamista koskeva direktiivi 98/6/EY || 0 || 0 || 1 || 2 || 0 || 1 || 0 || 0 || 2 || 3 || 5 || 1 || 15 Matkapaketteja, pakettilomia ja pakettikiertomatkoja koskeva direktiivi 90/314/ETY || 2 || 1 || 1 || 1 || 0 || 2 || 1 || 2 || 1 || 0 || 0 || 5 || 16 Direktiivi 2002/65/EY kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä || 0 || 0 || 1 || 0 || 1 || 3 || 0 || 0 || 1 || 0 || 2 || 1 || 9 Kulutusluottoja koskeva direktiivi 87/102/ETY || 1 || 0 || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 5 Televisiotoimintaa koskeva direktiivi 89/552/ETY || 0 || 0 || 0 || 0 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 2 3. Keskinäistä avunantoa
koskevat pyynnöt aloittain (2007–2010) || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || Yhteensä 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. Vaatetus ja jalkineet || 1 || 0 || 0 || 0 || 5 || 0 || 1 || 3 || 1 || 2 || 0 || 1 || 14 Viestintä || 0 || 2 || 1 || 4 || 25 || 15 || 9 || 24 || 4 || 3 || 8 || 2 || 97 Koulutus || 1 || 0 || 0 || 0 || 2 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 3 Elintarvikkeet ja alkoholittomat juomat || 1 || 1 || 1 || 2 || 0 || 0 || 4 || 2 || 0 || 2 || 3 || 3 || 19 Kalusteet, kotitalouskoneet ja yleinen kodinhoito || 0 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 9 || 6 || 1 || 5 || 4 || 1 || 30 Terveys || 6 || 11 || 6 || 5 || 14 || 6 || 6 || 11 || 1 || 9 || 10 || 2 || 87 Asuminen, vesi, sähkö, kaasu ja muut polttoaineet || 0 || 0 || 0 || 1 || 0 || 0 || 4 || 0 || 0 || 2 || 0 || 0 || 7 Muut tavarat ja palvelut || 30 || 10 || 9 || 8 || 24 || 12 || 24 || 27 || 18 || 17 || 27 || 6 || 212 Luokittelemattomat || 10 || 9 || 4 || 59 || 39 || 35 || 37 || 23 || 5 || 11 || 9 || 6 || 247 Virkistys ja kulttuuri || 35 || 13 || 4 || 15 || 13 || 17 || 23 || 33 || 7 || 26 || 39 || 9 || 234 Ravintolat ja hotellit || 5 || 2 || 1 || 19 || 0 || 8 || 6 || 5 || 0 || 7 || 4 || 3 || 60 Liikenne || 72 || 46 || 45 || 8 || 47 || 6 || 26 || 36 || 7 || 5 || 30 || 4 || 332 YHTEENSÄ || 161 || 95 || 71 || 122 || 170 || 100 || 149 || 170 || 44 || 89 || 134 || 37 || 4. CPC-järjestelmässä tehtyjen
keskinäistä avunantoa koskevien pyyntöjen päättämiseen (keskimäärin) kuluneiden
päivien määrä || 2008 || 2009 || 2010 Tietopyynnöt (6 art.) || 148 || 208 || 125 Täytäntöönpanopyynnöt (8 art.) || 177 || 283 || 128 5. Keskinäistä avunantoa koskevat
pyynnöt myyntitavoittain (2007–2010) || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || Yhteensä 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. || 6 art. || 8 art. || 7 art. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tapahtuva myynti || 0 || 5 || 0 || 11 || 3 || 8 || 6 || 3 || 0 || 3 || 3 || 3 || 45 Myyntiluettelo || 6 || 4 || 0 || 0 || 2 || 1 || 1 || 3 || 0 || 1 || 0 || 1 || 19 Ovelta ovelle -myynti || 0 || 0 || 0 || 4 || 1 || 2 || 0 || 2 || 0 || 0 || 0 || 1 || 10 Sähköposti || 1 || 3 || 2 || 0 || 0 || 0 || 7 || 2 || 0 || 0 || 1 || 3 || 19 Suora kontakti || 44 || 2 || 0 || 27 || 3 || 12 || 5 || 6 || 3 || 17 || 8 || 4 || 131 Faksi || 0 || 1 || 0 || 0 || 0 || 0 || 4 || 1 || 1 || 58 || 0 || 1 || 66 Internet || 91 || 63 || 54 || 32 || 136 || 72 || 89 || 137 || 34 || 9 || 110 || 25 || 852 Posti || 14 || 5 || 6 || 36 || 13 || 3 || 38 || 10 || 4 || 2 || 10 || 5 || 146 Sanomalehti || 0 || 2 || 2 || 0 || 0 || 1 || 2 || 2 || 1 || 7 || 0 || 7 || 24 Ei tiedossa || 0 || 1 || 1 || 5 || 3 || 2 || 1 || 1 || 2 || 2 || 0 || 1 || 19 Puhelin || 6 || 11 || 7 || 15 || 8 || 2 || 9 || 10 || 3 || 4 || 5 || 1 || 81 Myymälä || 0 || 4 || 2 || 1 || 6 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 13 Tekstiviesti || 0 || 1 || 1 || 0 || 2 || 1 || 4 || 7 || 0 || 17 || 0 || 2 || 35 6. Esitetyt/vastaanotetut
keskinäistä avunantoa koskevat pyynnöt (6–8 art.) jäsenvaltioittain vuosina
2007–2010 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut Itävalta || 2 || 67 || 3 || 72 || 7 || 44 || 7 || 29 Belgia || 128 || 67 || 119 || 85 || 84 || 51 || 29 || 28 Bulgaria || 12 || 57 || 2 || 63 || 1 || 34 || 4 || 21 Kypros || 0 || 60 || 0 || 64 || 0 || 34 || 1 || 26 Tšekki || 2 || 59 || 0 || 66 || 4 || 36 || 4 || 27 Saksa || 5 || 72 || 12 || 101 || 16 || 64 || 13 || 59 Tanska || 12 || 64 || 14 || 66 || 10 || 37 || 10 || 23 Viro || 8 || 57 || 12 || 71 || 6 || 40 || 1 || 21 Espanja || 0 || 72 || 8 || 98 || 23 || 65 || 28 || 50 Suomi || 5 || 58 || 31 || 75 || 2 || 33 || 2 || 23 Ranska || 40 || 65 || 16 || 88 || 56 || 81 || 60 || 38 Kreikka || 0 || 58 || 0 || 68 || 0 || 31 || 1 || 23 Unkari || 70 || 63 || 30 || 61 || 23 || 32 || 22 || 28 Irlanti || 0 || 72 || 0 || 84 || 2 || 48 || 0 || 36 Italia || 2 || 59 || 2 || 62 || 4 || 42 || 2 || 33 Liettua || 0 || 57 || 0 || 67 || 4 || 33 || 4 || 22 Luxemburg || 0 || 62 || 0 || 70 || 1 || 39 || 2 || 27 Latvia || 4 || 63 || 11 || 66 || 6 || 36 || 6 || 24 Malta || 0 || 55 || 0 || 55 || 3 || 34 || 8 || 23 Alankomaat || 3 || 102 || 13 || 120 || 28 || 82 || 9 || 61 Puola || 1 || 61 || 9 || 65 || 3 || 35 || 5 || 28 Portugali || 0 || 60 || 1 || 68 || 3 || 39 || 0 || 29 Romania || 0 || 53 || 0 || 53 || 1 || 35 || 0 || 25 Ruotsi || 7 || 65 || 33 || 79 || 12 || 44 || 6 || 30 Slovenia || 0 || 59 || 0 || 67 || 0 || 31 || 1 || 21 Slovakia || 2 || 65 || 3 || 72 || 11 || 36 || 6 || 28 Yhdistynyt kuningaskunta || 14 || 90 || 65 || 84 || 45 || 84 || 27 || 54 YHTEENSÄ || 317 || || 384 || || 355 || || 258 || 7. Esitetyt/vastaanotetut
keskinäistä avunantoa koskevat pyynnöt jäsenvaltioittain vuonna 2007 || Tietopyynnöt 6 art. || Varoitukset 7 art. || Täytäntöönpanopyynnöt 8 art. || YHTEENSÄ || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut Itävalta || 1 || 4 || 0 || 56 || 1 || 7 || 2 || 67 Belgia || 42 || 7 || 51 || 54 || 35 || 0 || 128 || 67 Bulgaria || 4 || 2 || 0 || 55 || 8 || 0 || 12 || 57 Kypros || 0 || 3 || 0 || 56 || 0 || 1 || 0 || 60 Tšekki || 1 || 4 || 0 || 55 || 1 || 0 || 2 || 59 Saksa || 1 || 10 || 2 || 55 || 2 || 7 || 5 || 72 Tanska || 12 || 7 || 0 || 55 || 0 || 2 || 12 || 64 Viro || 1 || 2 || 1 || 53 || 6 || 2 || 8 || 57 Espanja || 0 || 10 || 0 || 52 || 0 || 10 || 0 || 72 Suomi || 5 || 3 || 0 || 54 || 0 || 1 || 5 || 58 Ranska || 19 || 6 || 7 || 56 || 14 || 3 || 40 || 65 Kreikka || 0 || 2 || 0 || 55 || 0 || 1 || 0 || 58 Unkari || 68 || 4 || 2 || 55 || 0 || 4 || 70 || 63 Irlanti || 0 || 7 || 0 || 56 || 0 || 9 || 0 || 72 Italia || 0 || 3 || 2 || 54 || 0 || 2 || 2 || 59 Liettua || 0 || 2 || 0 || 54 || 0 || 1 || 0 || 57 Luxemburg || 0 || 4 || 0 || 56 || 0 || 2 || 0 || 62 Latvia || 0 || 5 || 1 || 54 || 3 || 4 || 4 || 63 Malta || 0 || 1 || 0 || 54 || 0 || 0 || 0 || 55 Alankomaat || 3 || 27 || 0 || 60 || 0 || 15 || 3 || 102 Puola || 0 || 3 || 0 || 55 || 1 || 3 || 1 || 61 Portugali || 0 || 5 || 0 || 55 || 0 || 0 || 0 || 60 Romania || 0 || 3 || 0 || 49 || 0 || 1 || 0 || 53 Ruotsi || 3 || 6 || 0 || 54 || 4 || 5 || 7 || 65 Slovenia || 0 || 2 || 0 || 54 || 0 || 1 || 0 || 59 Slovakia || 0 || 8 || 0 || 55 || 2 || 2 || 2 || 65 Yhdistynyt kuningaskunta || 0 || 18 || 5 || 63 || 9 || 9 || 14 || 90 YHTEENSÄ || 160 || 158 || 71 || || 86 || 92 || 317 || 8. Esitetyt keskinäistä
avunantoa koskevat pyynnöt jäsenvaltioittain vuonna 2008 || Tietopyynnöt 6 art. || Varoitukset 7 art. || Täytäntöönpanopyynnöt 8 art. || YHTEENSÄ || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut Itävalta || 1 || 3 || 1 || 66 || 1 || 3 || 3 || 72 Belgia || 28 || 9 || 43 || 70 || 48 || 6 || 119 || 85 Bulgaria || 0 || 0 || 0 || 63 || 2 || 0 || 2 || 63 Kypros || 0 || 0 || 0 || 64 || 0 || 0 || 0 || 64 Tšekki || 0 || 2 || 0 || 63 || 0 || 1 || 0 || 66 Saksa || 3 || 13 || 2 || 68 || 7 || 20 || 12 || 101 Tanska || 0 || 1 || 1 || 64 || 13 || 1 || 14 || 66 Viro || 10 || 0 || 0 || 64 || 2 || 7 || 12 || 71 Espanja || 0 || 29 || 0 || 59 || 8 || 10 || 8 || 98 Suomi || 0 || 1 || 20 || 74 || 11 || 0 || 31 || 75 Ranska || 7 || 5 || 0 || 65 || 9 || 18 || 16 || 88 Kreikka || 0 || 5 || 0 || 63 || 0 || 0 || 0 || 68 Unkari || 6 || 3 || 4 || 55 || 20 || 3 || 30 || 61 Irlanti || 0 || 2 || 0 || 63 || 0 || 19 || 0 || 84 Italia || 1 || 3 || 1 || 51 || 0 || 8 || 2 || 62 Liettua || 0 || 1 || 0 || 63 || 0 || 3 || 0 || 67 Luxemburg || 0 || 1 || 0 || 68 || 0 || 1 || 0 || 70 Latvia || 0 || 1 || 1 || 63 || 10 || 2 || 11 || 66 Malta || 0 || 1 || 0 || 54 || 0 || 0 || 0 || 55 Alankomaat || 2 || 24 || 4 || 59 || 7 || 37 || 13 || 120 Puola || 2 || 1 || 0 || 63 || 7 || 1 || 9 || 65 Portugali || 0 || 1 || 1 || 63 || 0 || 4 || 1 || 68 Romania || 0 || 0 || 0 || 53 || 0 || 0 || 0 || 53 Ruotsi || 15 || 2 || 10 || 72 || 8 || 5 || 33 || 79 Slovenia || 0 || 1 || 0 || 64 || 0 || 2 || 0 || 67 Slovakia || 0 || 4 || 0 || 63 || 3 || 5 || 3 || 72 Yhdistynyt kuningaskunta || 43 || 8 || 12 || 65 || 10 || 11 || 65 || 84 YHTEENSÄ || 118 || 121 || 100 || || 166 || 167 || 384 || 9. Esitetyt keskinäistä
avunantoa koskevat pyynnöt jäsenvaltioittain vuonna 2009 || Tietopyynnöt 6 art. || Varoitukset 7 art. || Täytäntöönpanopyynnöt 8 art. || YHTEENSÄ || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut Itävalta || 0 || 7 || 1 || 32 || 6 || 5 || 7 || 44 Belgia || 25 || 11 || 25 || 36 || 34 || 4 || 84 || 51 Bulgaria || 1 || 3 || 0 || 31 || 0 || 0 || 1 || 34 Kypros || 0 || 3 || 0 || 31 || 0 || 0 || 0 || 34 Tšekki || 0 || 2 || 0 || 31 || 4 || 3 || 4 || 36 Saksa || 3 || 14 || 0 || 36 || 13 || 14 || 16 || 64 Tanska || 6 || 1 || 0 || 32 || 4 || 4 || 10 || 37 Viro || 0 || 3 || 0 || 33 || 6 || 4 || 6 || 40 Espanja || 7 || 15 || 4 || 37 || 12 || 13 || 23 || 65 Suomi || 0 || 0 || 1 || 31 || 1 || 2 || 2 || 33 Ranska || 40 || 20 || 1 || 38 || 15 || 23 || 56 || 81 Kreikka || 0 || 0 || 0 || 31 || 0 || 0 || 0 || 31 Unkari || 10 || 1 || 1 || 31 || 12 || 0 || 23 || 32 Irlanti || 1 || 2 || 0 || 32 || 1 || 14 || 2 || 48 Italia || 1 || 3 || 1 || 35 || 2 || 4 || 4 || 42 Liettua || 2 || 1 || 0 || 31 || 2 || 1 || 4 || 33 Luxemburg || 0 || 4 || 0 || 31 || 1 || 4 || 1 || 39 Latvia || 0 || 3 || 1 || 31 || 5 || 2 || 6 || 36 Malta || 0 || 3 || 0 || 31 || 3 || 0 || 3 || 34 Alankomaat || 26 || 21 || 1 || 32 || 1 || 29 || 28 || 82 Puola || 0 || 1 || 0 || 33 || 3 || 1 || 3 || 35 Portugali || 0 || 1 || 0 || 34 || 3 || 4 || 3 || 39 Romania || 0 || 0 || 0 || 31 || 1 || 4 || 1 || 35 Ruotsi || 4 || 4 || 0 || 35 || 8 || 5 || 12 || 44 Slovenia || 0 || 0 || 0 || 31 || 0 || 0 || 0 || 31 Slovakia || 2 || 0 || 0 || 31 || 9 || 5 || 11 || 36 Yhdistynyt kuningaskunta || 22 || 21 || 8 || 39 || 15 || 24 || 45 || 84 YHTEENSÄ || 150 || 149 || 44 || || 161 || 169 || 355 || 10. Esitetyt keskinäistä avunantoa
koskevat pyynnöt jäsenvaltioittain vuonna 2010 || Tietopyynnöt 6 art. || Varoitukset 7 art. || Täytäntöönpanopyynnöt 8 art. || YHTEENSÄ || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut || esitetyt || vastaanotetut Itävalta || 3 || 5 || 0 || 22 || 4 || 2 || 7 || 29 Belgia || 12 || 2 || 6 || 24 || 11 || 2 || 29 || 28 Bulgaria || 0 || 0 || 4 || 21 || 0 || 0 || 4 || 21 Kypros || 0 || 2 || 1 || 22 || 0 || 2 || 1 || 26 Tšekki || 2 || 0 || 1 || 22 || 1 || 5 || 4 || 27 Saksa || 2 || 12 || 0 || 26 || 11 || 21 || 13 || 59 Tanska || 0 || 0 || 0 || 23 || 10 || 0 || 10 || 23 Viro || 0 || 0 || 0 || 21 || 1 || 0 || 1 || 21 Espanja || 1 || 10 || 5 || 31 || 22 || 9 || 28 || 50 Suomi || 1 || 0 || 1 || 21 || 0 || 2 || 2 || 23 Ranska || 45 || 1 || 1 || 23 || 14 || 14 || 60 || 38 Kreikka || 0 || 1 || 0 || 22 || 1 || 0 || 1 || 23 Unkari || 9 || 2 || 3 || 21 || 10 || 5 || 22 || 28 Irlanti || 0 || 3 || 0 || 23 || 0 || 10 || 0 || 36 Italia || 1 || 1 || 0 || 26 || 1 || 6 || 2 || 33 Liettua || 1 || 0 || 0 || 21 || 3 || 1 || 4 || 22 Luxemburg || 2 || 3 || 0 || 23 || 0 || 1 || 2 || 27 Latvia || 0 || 0 || 0 || 21 || 6 || 3 || 6 || 24 Malta || 0 || 1 || 0 || 21 || 8 || 1 || 8 || 23 Alankomaat || 1 || 16 || 2 || 24 || 6 || 21 || 9 || 61 Puola || 0 || 0 || 0 || 23 || 5 || 5 || 5 || 28 Portugali || 0 || 1 || 0 || 27 || 0 || 1 || 0 || 29 Romania || 0 || 1 || 0 || 23 || 0 || 1 || 0 || 25 Ruotsi || 1 || 4 || 2 || 22 || 3 || 4 || 6 || 30 Slovenia || 1 || 0 || 0 || 21 || 0 || 0 || 1 || 21 Slovakia || 1 || 4 || 0 || 23 || 5 || 1 || 6 || 28 Yhdistynyt kuningaskunta || 6 || 18 || 11 || 25 || 10 || 11 || 27 || 54 YHTEENSÄ || 89 || 87 || 37 || || 132 || 128 || 258 || 11. Yhteydet CPC-järjestelmään ja
käyttöä koskeva tarkistus – toimivaltaisten viranomaisten määrä (joulukuu 2010)
CPC-järjestelmän käyttäjät || Viranomaiset Yhteensä 750 aktiivista käyttäjää 30 maassa. || Yhteensä 346 viranomaista ja 30 yhteysvirastoa, joilla on pääsy CPC-järjestelmään. Näistä salasanan haltijoista 30 % ei ole esittänyt yhtään keskinäistä avunantoa koskevaa pyyntöä. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o
2006/2004, annettu 27 päivänä lokakuuta 2004, kuluttajansuojalainsäädännön
täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä (”asetus
kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä”), EUVL L 364, 9.12.2004, s. 1. [2] KOM(2009) 336 lopullinen, 2.7.2009. [3] Asetuksen 1 artikla. [4] EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37. [5] EUVL L 376, 27.12.2006, s. 21. [6] EUVL L 259, 4.10.2011, s. 1. [7] EUVL L 133, 22.5.2008, s. 66. [8] Kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun
asetuksen liitettä voidaan myöhemmin edelleen muuttaa, kun kuluttajansuojan
alalla hyväksytään uusia säädöksiä. [9] Viimeisin julkaisu: täydellinen luettelo – EUVL C 206,
2.9.2011, ja lisäys – EUVL C 356, 6.12.2011. [10] EUVL L 59, 4.3.2011, s. 63. [11] EUVL L 57, 2.3.2011, s. 44. [12] Euroopan tietosuojavaltuutetun 5. toukokuuta 2011 antama
lausunto komission päätöksestä 2011/141/EU ja ohjeista tietosuojasääntöjen
täytäntöönpanemiseksi kuluttajasuojan yhteistyöjärjestelmässä (CPCS) annetusta
komission suosituksesta 2011/136/EU. [13] Komission päätös 2007/76/EY; EUVL L 32, 6.2.2007, s. 192. [14] Tässä yhteydessä on huomattava, että verkosto käsittelee
ainoastaan kuluttajien yhteisiä etuja rajat ylittävissä tilanteissa eikä
yksittäisiä kanteluja (kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun
asetuksen 1 ja 3 artikla). [15] EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22. [16] EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1. [17] Tämä koskee lentomatkustajien oikeuksia koskevaa asetusta
(EY) N:o 261/2004, ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevan direktiivin
2001/83/EY 86 ja 100 artiklaa sekä kansallisissa kaksivuotiskertomuksissa
esitettyjen huomautusten mukaisesti audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan
direktiivin artikloja.