EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52015PC0086
Proposal for a COUNCIL DECISION on the signing, on behalf of the European Union, of the Council of Europe Convention on the manipulation of sports competitions with regard to matters related to substantive criminal law and judicial cooperation in criminal matters
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS urheilukilpailujen manipuloinnista tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta aineelliseen rikosoikeuteen ja rikosoikeudelliseen yhteistyöhön liittyvien asioiden osalta
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS urheilukilpailujen manipuloinnista tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta aineelliseen rikosoikeuteen ja rikosoikeudelliseen yhteistyöhön liittyvien asioiden osalta
/* COM/2015/086 final - 2015/0043 (NLE) */
Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS urheilukilpailujen manipuloinnista tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta aineelliseen rikosoikeuteen ja rikosoikeudelliseen yhteistyöhön liittyvien asioiden osalta /* COM/2015/086 final - 2015/0043 (NLE) */
PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Urheilutulosten manipulointia pidetään
yleisesti yhtenä nykyurheilun suurimmista uhista. Urheilutulosten manipulointi
polkee urheilun arvoja, joita ovat urheilun rehellisyys, reilu peli ja toisten
kunnioittaminen. Se uhkaa vieraannuttaa faneja ja tukijoita järjestäytyneestä
urheilusta. Lisäksi urheilutulosten manipuloinnissa on usein mukana
maailmanlaajuisesti toimivia järjestäytyneitä rikollisverkostoja. Viranomaiset,
urheiluliike ja lainvalvontaviranomaiset kautta maailman ovat nyt antaneet
tälle ongelmalle prioriteettiaseman. Haasteisiin vastatakseen Euroopan neuvosto
kehotti Euroopan kulttuuriyleissopimuksen osapuolia kesällä 2012 aloittamaan
neuvottelut Euroopan neuvoston yleissopimuksesta urheilutulosten manipuloinnin
torjumiseksi. Neuvottelut käynnistyivät lokakuussa 2012 Euroopan neuvoston
valmisteluryhmän kokoonnuttua ensimmäiseen tapaamiseensa. Komissio hyväksyi 13. marraskuuta 2012 suosituksen
neuvoston päätökseksi Euroopan komission valtuuttamisesta osallistumaan
Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin urheilutulosten manipuloinnin
torjumista koskevasta Euroopan neuvoston kansainvälisestä yleissopimuksesta[1]. Komission suositus
toimitettiin urheilua käsittelevälle neuvoston työryhmälle 15. marraskuuta
2012. Neuvoston työryhmän keskusteltua asiasta neuvosto jakoi päätösehdotuksen
kahdeksi eri päätökseksi, koska neuvosto lisäsi siihen aineellisia
oikeusperustoja, muun muassa SEUT-sopimuksen kolmannen osan V osastosta
johtuvan oikeusperustan[2].
Neuvosto hyväksyi 10. kesäkuuta 2013 päätöksistä toisen, joka koski urheilualan
vedonlyöntiin liittyviä kysymyksiä[3],
ja 23. syyskuuta 2013 toisen, joka koski rikosoikeudelliseen yhteistyöhön ja
poliisiyhteistyöhön liittyviä asioita[4]. Komissio on
neuvoston päätösten mukaisesti osallistunut kyseisiin neuvotteluihin, jotka
huipentuivat 9. heinäkuuta 2014, kun ministerien sijaiset hyväksyivät Euroopan
neuvoston yleissopimuksen urheilukilpailujen manipuloinnista[5]. Yleissopimus avattiin
allekirjoitettavaksi 18. syyskuuta 2014 Euroopan neuvoston urheilusta
vastaavien ministerien konferenssissa. Yleissopimuksen 32 artiklan 3 kohdan
mukaan se on avoinna Euroopan unionin allekirjoitusta varten. Tämän jälkeen
useat osapuolet ovat allekirjoittaneet sopimuksen, myös osa jäsenvaltioista. Urheilutulosten manipuloinnin kansainvälisen
ulottuvuuden vuoksi yleissopimus on avoinna myös Euroopan ulkopuolisille
maille. Tällä on tärkeä merkitys, sillä maailmanlaajuista yhteistyötä pidetään
olennaisena tekijänä taisteltaessa eri mantereilla toimivia urheilutulosten
manipuloinnissa mukana olevia ja järjestäytyneeseen kansainväliseen
rikollisuuteen kuuluvia verkostoja vastaan. Tämä koskee erityisesti yhteistyötä
sellaisten maiden kanssa, joissa urheiluvedonlyönti on hyvin laajalle
levinnyttä (Kaakkois-Aasian maat). Komissio katsoo, että yleissopimus voi olla
tehokas keino torjua urheilutulosten manipulointia. SEUT-sopimuksen 165 artiklan mukaan unionin
toiminnalla pyritään kehittämään urheilun eurooppalaista ulottuvuutta muun
muassa edistämällä urheilukilpailujen rehellisyyttä ja avoimuutta sekä
urheilusta vastaavien järjestöjen välistä yhteistyötä. Lisäksi SEUT-sopimuksen
165 artiklan mukaan unioni ja jäsenvaltiot suosivat kansainvälisten järjestöjen
ja erityisesti Euroopan neuvoston kanssa harjoitettavaa yhteistyötä urheilun
alalla. EU:n toiminnan avulla voidaan helpommin puuttua kansalliset rajat
ylittäviin eurooppalaisen urheilun ongelmiin, kuten urheilutulosten
manipulointiin, sillä tällaisten ongelmien ratkaisu edellyttää yhteisiä toimia
ja hyvin koordinoitua lähestymistapaa. Yleissopimuksen päätavoitteisiin kuuluu
edistää kansallista ja kansainvälistä yhteistyötä, minkä vuoksi sen III luku
sisältää määräyksiä tiedonvaihdon helpottamiseksi kaikkien sidosryhmien kesken.
Urheilutulosten manipuloinnin torjunta edellyttää tiivistä yhteistyötä
urheiluliikkeen, hallitusten, vedonlyönnin toimeenpanijoiden,
lainvalvontaviranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen välillä. Sidosryhmien
laaja kirjo asettaa omat haasteensa. EU voi auttaa jäsentämään ja varmistamaan
koordinoidun lähestymistavan. Jäsenvaltiot ovat eri kehitysvaiheissa
urheilutulosten manipuloinnin torjunnassa. Urheilukilpailujen manipuloinnin
kansainvälisen luonteen vuoksi joudutaan todennäköisesti työskentelemään
jäsenvaltioiden kanssa, joille on kertynyt kokemusta vaihtelevasti, minkä
vuoksi tarvitaan hyvien toimintatapojen vaihtoa ja osaamisen kehittämistä.
EU:lla on tässä yhteydessä tärkeä rooli valmiuksien kehittäjänä, yhteistyön
edistäjänä ja viime kädessä yleissopimuksen täytäntöönpanon helpottajana. Yleissopimuksen allekirjoittaminen on osa
komission pyrkimyksiä osallistua urheilutulosten manipuloinnin torjuntaan.
Muihin keinoihin kuuluvat vedonlyöntiin liittyvää urheilutulosten manipulointia
koskeva tuleva komission aloite, joka on linjassa komission vuonna 2012 antaman
sähköisiä rahapelejä koskevan tiedonannon[6]
kanssa, sopupelejä käsittelevän EU:n asiantuntijaryhmän työ sekä
urheilutulosten manipuloinnin torjuntaan kohdistetut valmistelutoimet ja
hankkeet[7]. Neuvotteluvaltuutusta koskevien neuvoston
päätösten mukaan ennen unionin liittymistä yleissopimukseen olisi tehtävä
toimivalta-analyysi. Päätöksissä todetaan, että ”yleissopimuksen
oikeudellinen luonne ja toimivallan jako jäsenvaltioiden ja unionin kesken
määritetään erikseen neuvottelujen päätteeksi yksittäisten määräysten tarkkaa
soveltamisalaa koskevan analyysin perusteella”. Kyseinen toimivalta-analyysi esitetään seuraavassa. Unionin
toimivallan luonne ja laajuus Yleissopimuksen 1 artiklan mukaan
yleissopimuksen tarkoituksena on ”estää urheilukilpailujen manipulointi
urheilun rehellisyyden ja urheilun etiikan suojelemiseksi urheilun
itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti”. Tätä varten yleissopimuksen
perimmäinen tavoite on ”urheilun rehellisyyden ja urheilun etiikan
suojeleminen”. Tähän pyritään useilla toimenpiteillä, joiden tavoitteena on
urheilukilpailujen manipuloinnin ehkäiseminen, tunnistaminen ja rankaiseminen.
Yleissopimuksen tarkoitukseen pyritään myös edistämällä kansainvälistä
yhteistyötä ja perustamalla seurantamekanismi sen varmistamiseksi, että
yleissopimuksen määräyksiä noudatetaan. Yleissopimus muodostaa näin ollen monitahoisen
lähestymistavan urheilukilpailujen manipuloinnin torjuntaan. Hyväksyttävät
toimenpiteet ovat luonteeltaan erilaisia ja vaikuttavat eri oikeuden aloihin.
Vallitsevana ovat ennaltaehkäisevät näkökohdat[8].
Muita kyseeseen tulevia oikeuden aloja ovat aineellisen rikosoikeus,
rikosoikeudellinen yhteistyö, tietosuoja ja myös vedonlyönnin sääntely. Ehkäiseminen
(II ja III luku, 4–14 artikla) Useimmat ehkäisemiseen liittyvät
yleissopimuksen määräykset voisi kattaa SEUT-sopimuksen 165 artiklan 4 kohdan
ensimmäinen luetelmakohta, joka koskee tukitoimia urheilun alalla[9]. Tämäntyyppisen
toimivallan soveltamisala on kuitenkin rajallinen, koska jäsenvaltioiden lakien
ja asetusten yhdenmukaistaminen on suljettu sen ulkopuolelle. SEUT-sopimuksen
165 artiklassa viitataan ”edistämistä” tai ”yhteistyötä” koskeviin
toimenpiteisiin. Näistä syistä unionin toimivalta ei syrjäytä jäsenvaltioiden
toimivaltaa tällä alalla[10].
Vedonlyöntipalveluita koskevat toimenpiteet
voivat sen sijaan vaikuttaa sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen
vapautta koskeviin sisämarkkinavapauksiin siltä osin kuin vedonlyönnin
toimeenpanijat harjoittavat taloudellista toimintaa. Erityisesti 3 artiklan 5
kohdan a alakohtaan ja 11 artiklaan liittyen on huomattava, että ”laittoman
urheiluvedonlyönnin” määritelmä viittaa mihin tahansa urheiluvedonlyöntiin,
jonka toimeenpanomuoto tai toimeenpanija on kielletty vedonlyöjän
sijaintipaikan lainkäyttöalueella sovellettavassa lainsäädännössä. Ilmaisu
”sovellettava lainsäädäntö” käsittää myös EU:n lainsäädännön. Tämä merkitsee
sitä, että myös mahdolliset unionin lainsäädännössä myönnetyt oikeudet on
otettava huomioon ja että jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön on oltava
sopusoinnussa EU:n lainsäädännön ja erityisesti sisämarkkinasääntöjen kanssa. Yleissopimuksen 9–11 artiklassa esitetään
toimenpiteitä, jotka voivat johtaa tietynasteiseen lainsäädännön lähentämiseen.
Esimerkiksi 9 artiklassa esitetään ohjeellinen luettelo toimenpiteistä,
joita asianomainen vedonlyönnin sääntelyviranomainen voi soveltaa ”tarpeen
mukaan” urheilukilpailujen manipuloinnin torjumiseksi urheiluvedonlyönnin
yhteydessä. Yleissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaan ”sopimuspuolen on
ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen urheiluvedonlyönnin toimeenpanoon osallistuvien luonnollisten
henkilöiden tai oikeushenkilöiden eturistiriitatilanteiden ja sisäpiiritietojen
väärinkäytön estämiseksi [...]” (alleviivaus lisätty). Yleissopimuksen 10
artiklan 3 kohdan tarkoituksena on vahvistaa raportointivelvoitteet
seuraavasti: ”Sopimuspuolen on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin
tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla tarpeen, jotta urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijat voidaan velvoittaa raportoimaan välittömästi epäsäännöllisestä
tai epäilyttävästä vedonlyönnistä vedonlyönnin sääntelyviranomaiselle [...]”
(alleviivaus lisätty). Laitonta urheiluvedonlyöntiä koskeva yleissopimuksen 11
artikla tarjoaa vieläkin suuremman liikkumavaran sopimuspuolille. Sen mukaan ”sopimuspuolen
on tarkasteltava parhaiten soveltuvia keinoja laittoman urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden torjumiseksi ja harkittava muun muassa seuraavanlaisiin
toimenpiteisiin ryhtymistä lainkäyttöalueellaan sovellettavan lainsäädännön
mukaisesti [...]”. Tämä osoittaa, että yleissopimuksen 9 artikla
ja 10 artiklan 1 ja 3 kohta luovat perustan mahdolliselle SEUT-sopimuksen 114
artiklan mukaiselle yhdenmukaistamiselle siltä osin kuin vedonlyönnin
toimeenpanijat harjoittavat taloudellista toimintaa. Sanamuodoltaan vieläkin
joustavampi yleissopimuksen 11 artikla sekin jossain määrin lähentää
säännöksiä, mikä voi niin ikään kuulua sisämarkkinoiden perustamista ja
toimintaa koskevan SEUT-sopimuksen 114 artiklan soveltamisalaan. Yleissopimuksen 11 artikla saattaa myös
vaikuttaa kolmannesta maasta tarjottaviin palveluihin. Kyseessä olevat
toimenpiteet, jotka kohdistuvat suoraan tällaisten palvelujen saantiin,
kuuluisivat unionin yhteisen kauppapolitiikan alaan SEUT-sopimuksen 207
artiklan nojalla. Tietosuojaa koskeva yleissopimuksen 14 artikla
kuuluu unionin toimivaltaan SEUT-sopimuksen 16 artiklan nojalla. Lainvalvonta
(IV–VI luku, 15–25 artikla) Yleissopimuksen IV luku koskee rikosoikeutta ja
yhteistyötä lainvalvonnassa (15–18 artikla). Yleissopimuksen 15 artiklalla ei
kriminalisoida yleisesti urheilukilpailujen manipulointiin liittyvää toimintaa,
vaan pelkästään sen tietyt muodot (silloin kun siihen sisältyy lahjontaa,
pakotusta tai petoksia). Tämä voisi kuulua SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdan
soveltamisalaan, kun on kyse järjestäytyneestä rikollisuudesta tai lahjonnasta[11]. Yleissopimuksen 15
artikla ei kuitenkaan rajoitu järjestäytyneeseen rikollisuuteen, ja siihen
sisältyvät myös pakottaminen ja petokset, joihin ei liity lahjontaa. Tähän
liittyen EU:n säännöstö on rajallinen. Yleissopimuksen 16 artikla koskee rahanpesua.
Unionin tasolla tätä säännellään neuvoston puitepäätöksellä 2001/500/YOS[12] yhdessä direktiivin
2014/42/EU[13]
kanssa. Yleissopimuksen 16 artiklan 3 kohta kuuluu EU:n toimivaltaan ja
SEUT-sopimuksen 114 artiklan soveltamisalaan. Direktiivi 2005/60/EY
rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin
rahoitukseen perustuu SEUT-sopimuksen 114 artiklaan[14]. Koska kyseinen
direktiivi ei koske nimenomaisesti urheilukilpailuja, se ei vaikuta
yleissopimuksen 16 artiklan 3 kohtaan, joka koskee ainoastaan
”urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita”. Yleissopimukseen 17, 18, 22 ja 23
artiklaan (IV ja VI luku) liittyvä toimivalta kytkeytyy yleissopimuksen 15 ja
16 artiklan mukaiseen toimivaltaan. Lainkäyttövaltaa, rikosprosessia ja
täytäntöönpanotoimia koskevan V luvun ja seuraamuksia ja toimenpiteitä koskevan
VI luvun määräykset täydentävät yleissopimuksen 15–18 artiklaan sisältyviä
aineellista rikosoikeutta koskevia määräyksiä. Yleissopimuksen 19 artikla
(lainkäyttövalta) on liitännäinen määräys rikosoikeutta koskevien määräysten
vahvistamiselle. Yleissopimuksen 20, 21 ja 25 artikla (tutkintatoimenpiteet,
suojelutoimenpiteet, takavarikointi ja menettämisseuraamus) ovat
rikosprosessiin kuuluvia toimenpiteitä, jotka voivat kuulua SEUT-sopimuksen 82
artiklan 2 kohdan (a ja b alakohdan) soveltamisalaan. Kansainvälinen yhteistyö (VII luku, 26–28
artikla) Yleissopimuksen VII luku koskee kansainvälistä
yhteistyötä oikeudellisissa ja muissa asioissa. On tärkeää huomata, että
sopimus ei sisällä oikeudellista järjestelmää, joka korvaisi voimassa olevia
sääntöjä, eikä näin ollen vaikuta välineisiin, jotka ovat jo käytössä keskinäisessä
rikosoikeusavussa ja rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa[15]. Tähän liittyen on
käytössä kattava valikoima Euroopan tason välineitä, joilla helpotetaan
rikosoikeudellista yhteistyötä ja joita voidaan soveltaa joko urheilutulosten
manipuloinnin eri toimintamuotoihin tai kriminalisoitaessa urheilutulosten
manipulointi uutena rikoksena jäsenvaltioiden sisäisessä oikeusjärjestyksessä[16]. Tämä kattaisi
yleissopimuksen 26 artiklan. Yleissopimuksen 27 ja 28 artikla ovat
yhteistyötä koskevia yleisiä määräyksiä, jotka kuuluvat SEUT-sopimuksen 165
artiklan soveltamisalaan. Päätelmät SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohta ei
nykyisellään kata tiettyjä rikoksia. Unionilla on toimivaltaa muihin rikoksiin
liittyen, mutta yksinomainen toimivalta vain seuraavien kahden määräyksen
osalta: 11 artikla (siltä osin kuin sitä sovelletaan palveluihin, joita
tarjotaan kolmansista maista ja kolmansiin maihin) ja tietosuojaa koskeva 14
artikla (osittain)[17].
Loput kuuluvat jaettuun tai ”täydentävään” toimivaltaan. 2. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EU:n
toimen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava objektiivisiin
seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuimen suorittaman valvonnan kohteena ja
joihin kuuluvat erityisesti toimen tarkoitus ja sisältö[18]. Jos Euroopan unionin
toimea tarkasteltaessa ilmenee, että sillä on kaksi eri tarkoitusta tai että
siinä on kahdenlaisia tekijöitä, ja jos toinen näistä on yksilöitävissä toimen
pääasialliseksi tai määrääväksi tarkoitukseksi tai tekijäksi, kun taas toinen
on ainoastaan liitännäinen, on käytettävä yhtä oikeudellista perustaa, toisin
sanoen sitä, jota toimen pääasiallinen tai määräävä tarkoitus tai tekijä
edellyttää. Jos poikkeustapauksessa näytetään, että toimella on useampi samanaikainen
tarkoitus, joita ei voida erottaa toisistaan ja joista mikään ei ole toiseen
nähden toisarvoinen ja välillinen, tällaista toimea annettaessa on käytettävä
useaa eri oikeudellista perustaa[19].
Tässä yhteydessä voivat tulla kyseeseen
seuraavat oikeusperustat: SEUT-sopimuksen 16 artikla (tietosuoja), 82
artiklan 1 ja 2 kohta (rikosoikeudellinen yhteistyö), 83 artiklan 1 kohta
(aineellinen rikosoikeus), 114 artikla (sisämarkkinoiden perustaminen ja
toiminta), 165 artikla (urheilu) ja 207 artikla (yhteinen
kauppapolitiikka). Kokonaisuutena tarkastellen urheilukilpailujen
manipuloinnin torjumiseen tähtäävä tavoite käsittää ehkäisemiseen ja
yhteistyöhön liittyviä elementtejä, joita koskee pääasiassa SEUT-sopimuksen 165
artikla, sekä yhteistyöhön ja lähentämiseen liittyviä elementtejä, joita
koskevat SEUT-sopimuksen 114 artikla (muut kuin rikosoikeudelliset määräykset),
207 artikla (siltä osin kuin määräykset koskevat kolmansien maiden vedonlyönnin
toimeenpanijoiden mahdollisuutta tarjota palveluja), 82 artiklan 1 kohta ja 83
artikla (rikosoikeudelliset asiat). Vedonlyöntipalvelujen osalta kyseeseen voivat
tulla SEUT-sopimuksen 114 ja 207 artikla riippuen siitä, ovatko palvelut ”EU:n
sisäisiä” vai eivät. Kaiken kaikkiaan näyttää siltä, että sisämarkkinanäkökohdat
ovat yleissopimuksessa voimakkaammin esillä ja yhteisen kauppapolitiikan
näkökohtia sisältyy vain sen 11 artiklaan. Toisaalta vaikka SEUT-sopimuksen 207
artiklaa ei mainittaisi ja sitä pidettäisiin liitännäisenä
sisämarkkinanäkökohtiin verrattuna, jäsenvaltioilla ei olisi toimivaltaa
kyseeseen tulevissa yhteisen kauppapolitiikan näkökohdissa. Mitä tulee tietosuojaan, se ei ole
yleissopimuksen päätavoite ja sitä koskevilla määräyksillä on pelkästään
täydentävä merkitys. Useissa Euroopan neuvoston yleissopimuksissa on viime
aikoina viitattu tarpeeseen kunnioittaa tietosuojaa, vaikka vastaavat
velvoitteet johtuisivat myös muista yleissopimuksista (kuten yleissopimuksesta
N:o 108 yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa
tietojenkäsittelyssä), koska sopimusten osapuolet eivät välttämättä ole samat. Näin ollen jotta EU voisi käyttää
toimivaltaansa koko yleissopimuksen laajuudelta (lukuun ottamatta elementtejä,
jotka eivät kuulu sen toimivaltaan), pääasialliset oikeusperustat ovat
SEUT-sopimuksen 82 artiklan 1 kohta, 83 artiklan 1 kohta sekä 114 ja 165
artikla. Koska yleissopimukseen nivoutuu useita oikeusperustoja ja aloja, joista
osa kuuluu EU:n yksinomaiseen toimivaltaan ja osa jää sen ulkopuolelle, unioni
tai jäsenvaltiot eivät voisi liittyä yleissopimukseen yksin. 2015/0043 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS urheilukilpailujen manipuloinnista tehdyn
Euroopan neuvoston yleissopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin
puolesta aineelliseen rikosoikeuteen ja rikosoikeudelliseen yhteistyöhön
liittyvien asioiden osalta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 82 artiklan 1 kohdan ja 83 artiklan 1 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvosto valtuutti 10 päivänä
kesäkuuta 2013 komission osallistumaan Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin
urheilukilpailujen manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan neuvoston
kansainvälisestä yleissopimuksesta, jäljempänä ’yleissopimus’, rikosasioissa
tehtävää oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä koskevia asioita
lukuun ottamatta. (2) Neuvosto hyväksyi 23 päivänä
syyskuuta 2013 toisen valtuutuksen, jolla komissio valtuutettiin osallistumaan
Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin yleissopimuksesta rikosasioissa
tehtävää oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä koskevien asioiden
osalta. [20] (3) Neuvottelut saatettiin
menestyksekkäästi päätökseen, kun Euroopan neuvoston ministerikomitea hyväksyi
yleissopimuksen 9 päivänä heinäkuuta 2014. (4) Yleissopimuksen 15 artiklalla
ei kriminalisoida yleisesti urheilukilpailujen manipulointiin liittyvää
toimintaa, vaan pelkästään sen tietyt muodot (silloin kun siihen sisältyy
lahjontaa, pakotusta tai petoksia). SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa
nimenomaisesti mainitut rikollisuuden alat kattavat urheilukilpailujen
manipuloinniksi katsottavan toiminnan vain osittain, nimittäin silloin kun
siihen liittyy järjestäytynyttä rikollisuutta tai lahjontaa[21]. (5) Yleissopimuksen 16 artikla
velvoittaa sopimuspuolet ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin rahanpesuun
liittyvän toiminnan säätämiseksi rikokseksi tilanteissa, joissa voittoa
tuottava esirikos on jokin yleissopimuksen 15 ja 17 artiklassa tarkoitetuista
rikoksista, ”ja kaikissa tilanteissa, joissa on kyse kiristyksestä,
lahjonnasta tai petoksesta”. ”Rahanpesu” mainitaan SEUT-sopimuksen
83 artiklan 1 kohdassa. Unionin tasolla rahanpesua säännellään neuvoston
puitepäätöksellä 2001/500/YOS[22].
(6) Yleissopimukseen
17, 18, 22 ja 23 artiklaan (IV ja VI luku) liittyvä toimivalta kytkeytyy
yleissopimuksen 15 ja 16 artiklan mukaiseen toimivaltaan. (7) Lainkäyttövaltaa,
rikosprosessia ja täytäntöönpanotoimia koskevan V luvun ja seuraamuksia ja
toimenpiteitä koskevan VI luvun määräykset täydentävät yleissopimuksen 15–18
artiklaan sisältyviä aineellista rikosoikeutta koskevia määräyksiä.
Yleissopimuksen 19 artikla (lainkäyttövalta) on liitännäinen määräys
rikosoikeutta koskevien määräysten vahvistamiselle. (8) Yleissopimuksen VII luku
koskee kansainvälistä yhteistyötä oikeudellisissa ja muissa asioissa. On
tärkeää huomata, että sopimus ei sisällä oikeudellista järjestelmää, joka
korvaisi voimassa olevia sääntöjä, eikä näin ollen vaikuta välineisiin, jotka
ovat jo käytössä keskinäisessä rikosoikeusavussa ja rikoksen johdosta
tapahtuvassa luovuttamisessa[23].
Tähän liittyen on käytössä kattava valikoima Euroopan tason välineitä, joilla
helpotetaan rikosoikeudellista yhteistyötä ja joita voidaan soveltaa joko
urheilukilpailujen manipuloinnin eri toimintamuotoihin tai kriminalisoitaessa
urheilukilpailujen manipulointi uutena rikoksena jäsenvaltioiden sisäisessä
oikeusjärjestyksessä[24].
(9) Euroopan unioni kannattaa
urheilukilpailujen manipuloinnista tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen
allekirjoittamista osana Euroopan unionin pyrkimyksiä torjua urheilukilpailujen
manipulointia urheilun rehellisyyden ja urheilun etiikan suojelemiseksi
urheilun itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti. (10) Yleissopimus olisi sen vuoksi
allekirjoitettava Euroopan unionin puolesta sillä varauksella, että sen
tekeminen saatetaan päätökseen myöhemmin, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Hyväksytään urheilukilpailujen manipuloinnista
tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen allekirjoittaminen unionin puolesta
sillä varauksella, että yleissopimuksen tekeminen saatetaan päätökseen
myöhemmin. Allekirjoitettavan yleissopimuksen teksti on
tämän päätöksen liitteenä. 2 artikla Neuvoston pääsihteeristö laatii valtakirjan,
jolla yleissopimuksen neuvottelijan nimeämä(t) henkilö(t) valtuutetaan
allekirjoittamaan yleissopimus sillä varauksella, että sen tekeminen saatetaan
päätökseen. 3 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Neuvoston
puolesta Puheenjohtaja [1] COM(2012) 655 final. [2] Komissio lisäsi neuvoston pöytäkirjaan lausuman, jossa se
ilmaisi erimielisyytensä aineellisen oikeusperustan lisäämisestä (ks. neuvoston
asiakirja 10509/13). [3] Neuvoston päätös 2013/304/EU, annettu 10 päivänä kesäkuuta
2013, Euroopan komission valtuuttamisesta osallistumaan Euroopan unionin
puolesta neuvotteluihin urheilutulosten manipuloinnin torjumista koskevasta
Euroopan neuvoston kansainvälisestä yleissopimuksesta, rikosasioissa tehtävää
oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä koskevia asioita lukuun
ottamatta (EUVL L 170, 22.6.2013, s. 62). [4] Neuvoston päätös Euroopan komission valtuuttamisesta
osallistumaan Euroopan unionin puolesta neuvotteluihin urheilutulosten
manipuloinnin torjumista koskevasta Euroopan neuvoston kansainvälisestä
yleissopimuksesta rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä ja
poliisiyhteistyötä koskevien asioiden osalta (neuvoston asiakirja 10180/13). [5] Malta äänesti yleissopimusta vastaan ja pyysi unionin
tuomioistuimelta lausuntoa yleissopimuksesta SEUT-sopimuksen 218 artiklan 11
kohdan nojalla 11. heinäkuuta 2014 (lausunto 1/14). [6] http://ec.europa.eu/internal_market/gambling/communication/index_en.htm [7] Tuore esimerkki: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/other-programmes/cooperation-between-public-private/index_en.htm [8] Ehkäisemistä käsitellään yleissopimuksen II ja III luvussa sekä
27 ja 28 artiklassa. [9] Erityisesti yleissopimuksen 4 artikla, 5 artiklan 1 kohta sekä 6
ja 7 artikla, jotka koskevat urheilujärjestöjen kannustamista tiettyihin
toimiin, yleissopimuksen 8 artikla ja tietyt osat yleissopimuksen 9 artiklasta,
10 artiklan 2 kohdasta sekä 12 ja 13 artiklasta. [10] Ks. SEUT-sopimuksen 2 artiklan 5 kohta: ”Tietyillä
aloilla ja perussopimuksissa määrätyin edellytyksin unionilla on toimivalta
toteuttaa jäsenvaltioiden toimintaa tukevia, yhteensovittavia tai täydentäviä
toimia, mutta tämä ei syrjäytä niiden toimivaltaa näillä aloilla.” [11] Neuvoston puitepäätös 2003/568/YOS lahjonnan torjumisesta
yksityisellä sektorilla (EUVL L 192, 31.7.2003, s. 54). [12] Neuvoston puitepäätös 2001/500/YOS rahanpesusta,
rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tunnistamisesta, jäljittämisestä,
jäädyttämisestä tai takavarikoimisesta ja menetetyksi tuomitsemisesta (EYVL L
182, 5.7.2001, s. 1). [13] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/42/EU, annettu
3 päivänä huhtikuuta 2014, rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn
jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa. [14] Kyseisessä direktiivissä vahvistetaan kehys, jonka tarkoituksena
on luotto- ja finanssilaitosten luotettavuuden, koskemattomuuden ja vakauden
sekä koko rahoitusjärjestelmän uskottavuuden suojaaminen rahanpesun ja
terrorismin rahoituksen riskeiltä. [15] Selitysmuistion 21 kohta. [16] Neuvoston säädös, annettu 29 päivänä toukokuuta 2000, Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisen yleissopimuksen tekemisestä
keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden
välillä (EYVL C 197, 12.7.2000, s. 1); neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS
eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä
luovuttamismenettelyistä, (EYVL L 190, 18.7.2002, s. 20); neuvoston
puitepäätös 2003/577/YOS omaisuuden tai todistusaineiston jäädyttämistä
koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa (EUVL L 196, 2.8.2003,
s. 45); neuvoston puitepäätös 2006/783/YOS vastavuoroisen tunnustamisen
periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin;
neuvoston puitepäätös 2008/978/YOS eurooppalaisesta todisteiden
luovuttamismääräyksestä (EUVL L 350, 30.12.2008); neuvoston puitepäätös
2009/948/YOS rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien toimivaltaristiriitojen
ehkäisemisestä ja ratkaisemisesta (EUVL L 328, 15.12.2009, s. 42); direktiivi
2014/41/EU rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä (EUVL
L 130, 1.5.2014, s. 1); direktiivi 2014/42/EU rikoksentekovälineiden
ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan
unionissa (EUVL L 127, 29.4.2014, s. 39). [17] Kyseeseen tulevia säädöksiä olisivat direktiivi 95/46/EY
yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta
liikkuvuudesta (EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31), asetus (EY) N:o
45/2001 yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa
henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL
L 8, 12.1.2001, s. 1) ja puitepäätös 2008/977/YOS rikosasioissa tehtävässä
poliisi- ja oikeudellisessa yhteistyössä käsiteltävien henkilötietojen
suojaamisesta (EUVL L 350, 30.12.2008, s. 60). [18] Asia C-377/12, komissio v. neuvosto, 34 kohta. [19] Ibid., tuomion 34 kohta. [20] Neuvoston asiakirja N:o 10180/13. [21] Neuvoston puitepäätös 2003/568/YOS lahjonnan torjumisesta
yksityisellä sektorilla (EUVL L 192, 31.7.2003, s. 54). [22] EYVL L 182, 5.7.2001, s. 1. Ks. myös direktiivi 2005/60/EY
rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin
rahoitukseen (EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15). [23] Selitysmuistion
21 kohta. [24] Neuvoston
säädös, annettu 29 päivänä toukokuuta 2000, Euroopan unionista tehdyn
sopimuksen 34 artiklan mukaisen yleissopimuksen tekemisestä keskinäisestä
oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä (EYVL C
197, 12.7.2000, s. 1); neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS eurooppalaisesta
pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä,
(EYVL L 190, 18.7.2002, s. 20); neuvoston puitepäätös 2003/577/YOS
omaisuuden tai todistusaineiston jäädyttämistä koskevien päätösten
täytäntöönpanosta Euroopan unionissa (EUVL L 196, 2.8.2003, s. 45); neuvoston
puitepäätös 2006/783/YOS vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen
soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin; neuvoston
puitepäätös 2008/978/YOS eurooppalaisesta todisteiden luovuttamismääräyksestä
(EUVL L 350, 30.12.2008); neuvoston puitepäätös 2009/948/YOS
rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien toimivaltaristiriitojen ehkäisemisestä
ja ratkaisemisesta (EUVL L 328, 15.12.2009, s. 42); direktiivi 2014/41/EU
rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä (EUVL L 130,
1.5.2014, s. 1); direktiivi 2014/42/EU rikoksentekovälineiden ja
rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa
(EUVL L 127, 29.4.2014, s. 39). Euroopan
neuvoston sopimussarja – nro 215 Euroopan neuvoston yleissopimus urheilukilpailujen manipuloinnista Magglingen, 18.IX.2014 Johdanto-osa Euroopan
neuvoston jäsenvaltiot ja muut tämän yleissopimuksen allekirjoittajat, jotka katsovat,
että Euroopan neuvoston tavoitteena on saavuttaa suurempi jäsenvaltioidensa
välinen yhtenäisyys; ottavat
huomioon Euroopan neuvoston valtionpäämiesten ja hallitusten kolmannessa
huippukokouksessa (Varsovassa 16.–17. toukokuuta 2005) hyväksytyn
toimintasuunnitelman, jossa suositellaan jatkamaan Euroopan neuvoston toimia,
jotka toimivat vertailukohtina urheilun alalla; katsovat,
että urheilun kehittämistä koskevan yhteisen eurooppalaisen ja kansainvälisen
kehyksen kehittämistä on jatkettava edelleen moniarvoisen demokratian,
oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja urheilun etiikan pohjalta; ovat
tietoisia, että kaikki maat ja kaikenlaiset urheilulajit voivat joutua
urheilukilpailujen manipuloinnin kohteiksi, ja korostavat, että kyseessä on
urheilun rehellisyyttä maailmanlaajuisesti uhkaava ilmiö, jonka torjumiseksi
tarvitaan maailmanlaajuisia toimia, joita myös Euroopan neuvostoon
kuulumattomien maiden on tuettava; ilmaisevat
huolensa urheilukilpailujen manipulointiin liittyvistä rikollisista toimista ja
erityisesti järjestäytyneestä rikollisuudesta sekä sen rajatylittävästä
luonteesta; palauttavat
mieliin yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi
(1950,ETS nro 5) ja sen pöytäkirjat, eurooppalaisen yleissopimuksen katsojien
väkivallasta ja epäsopivasta käyttäytymisestä urheilutilaisuuksissa ja
erityisesti jalkapallo-otteluissa (1985, ETS nro 120), dopingin vastaisen
yleissopimuksen (1989, ETS nro 135), lahjontaa koskevan Euroopan neuvoston
rikosoikeudellisen yleissopimuksen (1999, ETS nro 173) ja rikoksen tuottaman
hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista sekä
terrorismin rahoittamista koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (2005,
CETS nro 198); palauttavat
mieliin kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen Yhdistyneiden
kansakuntien yleissopimuksen (2000) ja sen pöytäkirjat; palauttavat
myös mieliin korruption vastaisen Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen
(2003); palauttavat
mieliin, että on tärkeää, että kullakin lainkäyttöalueella tehdyt rikkomukset
tutkitaan tehokkaasti ja ilman tarpeettomia viivästyksiä; palauttavat
mieliin, että Kansainvälisellä rikospoliisijärjestöllä (Interpol) on tärkeä
tehtävä tehokkaan lainvalvontaviranomaisten yhteistyön edistämisessä
oikeudellisen yhteistyön lisäksi; korostavat,
että urheilujärjestöjen vastuulla on niiden toimialueella urheilukilpailujen
manipulointiin syyllistyneiden henkilöiden tunnistaminen ja rankaiseminen; ovat
tietoisia urheilukilpailujen manipuloinnin torjunnassa jo saavutetuista
tuloksista; ovat
vakuuttuneita siitä, että urheilukilpailujen manipuloinnin tehokas torjunta
edellyttää nopean, kestävän ja asianmukaisesti toimivan kansallisen ja
kansainvälisen yhteistyön lisäämistä; ottavat huomioon ministerikomitean jäsenvaltioille
antamat suositukset nro R(92)13 rev. tarkistetusta eurooppalaisesta urheilun
peruskirjasta, CM/Rec(2010)9 tarkistetusta urheilun eettisestä koodista,
Rec(2005)8 urheilun hyvän hallinnon periaatteista ja CM/Rec(2011)10 urheilun
rehellisyyden edistämisestä ja tulosten manipuloinnin ja erityisesti sopupelien
torjunnasta; ottavat huomioon seuraavien konferenssien
aikaansaannokset ja päätelmät: – Ateenassa
11.–12. joulukuuta 2008 järjestetty Euroopan neuvoston urheiluministereiden 11.
konferenssi; – Bakussa 22.
syyskuuta 2010 järjestetty Euroopan neuvoston urheiluministereiden
epävirallinen 18. konferenssi urheilun rehellisyyden edistämisestä ja tulosten
manipuloinnin torjunnasta; – Belgradissa
15. maaliskuuta 2012 järjestetty Euroopan neuvoston urheiluministereiden 12.
konferenssi erityisesti uuden kansainvälisen oikeudellisen säädöksen
laatimisesta urheilutulosten manipuloinnin torjumiseksi; – Unescon
liikuntakoulutuksesta ja urheilusta vastaavien ministereiden ja johtavien
virkamiesten 5. kansainvälinen konferenssi (MINEPS V); ovat vakuuttuneita siitä, että viranomaisten,
urheilujärjestöjen, kilpailujen järjestäjien ja urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden vastavuoroiseen kunnioitukseen ja luottamukseen perustuva
kansallinen ja kansainvälinen vuoropuhelu ja yhteistyö on välttämätöntä
tehokkaiden yhteisten ratkaisujen löytämiseksi urheilukilpailujen manipulointia
koskevan ongelman aiheuttamiin haasteisiin; tiedostavat, että reiluun ja tasapuoliseen
kilpailuun perustuvat urheilukilpailut ovat luonteeltaan ennalta arvaamattomia
ja että urheiluun liittyviä epäeettisiä käytäntöjä ja epäurheilijamaista
käytöstä on torjuttava voimakkaasti ja tehokkaasti; korostavat näkemystään siitä, että hyvän hallinnon
ja eettisten periaatteiden johdonmukainen noudattaminen urheilussa auttaa
merkittävällä tavalla poistamaan korruptiota, urheilukilpailujen manipulointia
ja muita urheiluun liittyviä väärinkäytöksiä; ovat tietoisia, että urheilujärjestöt ovat urheilun
itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti vastuussa urheilusta, ja niillä on
itsesääntelyllinen ja kurinpidollinen vastuu urheilukilpailujen manipuloinnin
torjunnassa, mutta viranomaisten on tarpeen mukaan suojeltava urheilun
rehellisyyttä; ovat tietoisia, että urheiluvedonlyönnin kehitys
ja erityisesti laiton urheiluvedonlyönti lisää tällaisen manipuloinnin vaaraa; ottavat huomioon, että urheilukilpailujen
manipulointi voi liittyä tai olla liittymättä urheiluvedonlyöntiin tai
rikoksiin ja että siihen on puututtava kaikissa tapauksissa; ottavat huomioon, että jäsenvaltioilla on
sovellettavan lainsäädännön puitteissa harkintavaltaa urheiluvedonlyönnin
politiikoista päätettäessä, ovat sopineet seuraavasta: I luku – Tarkoitus, ohjaavat
periaatteet, määritelmät 1 artikla – Tarkoitus ja
päätavoitteet 1 Tämän
yleissopimuksen tarkoituksena on estää urheilukilpailujen manipulointi urheilun
rehellisyyden ja urheilun etiikan suojelemiseksi urheilun itsemääräämisoikeuden
periaatteen mukaisesti. 2 Tätä
tarkoitusta varten tämän yleissopimuksen päätavoitteita ovat: a. kansallisten
ja kansainvälisten urheilukilpailujen kansallisen tai rajatylittävän
manipuloinnin ehkäiseminen, tunnistaminen ja rankaiseminen; b. asianomaisten
viranomaisten sekä urheiluun ja urheiluvedonlyöntiin osallistuvien toimijoiden
välisen kansallisen ja kansainvälisen yhteistyön edistäminen urheilukilpailujen
manipuloinnin torjumiseksi. 2 artikla – Ohjaavat periaatteet 1 Urheilukilpailujen
manipuloinnin torjumisessa on varmistettava muun muassa seuraavien
periaatteiden noudattaminen: a. ihmisoikeudet; b. laillisuus; c. suhteellisuus; d. yksityiselämän
ja henkilötietojen suoja. 3 artikla – Määritelmät Tässä yleissopimuksessa 1. ”urheilukilpailulla”
tarkoitetaan kaikkia urheilutapahtumia, jotka on järjestetty yleissopimuksen
seurantakomitean luetteloon 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti lisätyn
urheilujärjestön sääntöjen mukaisesti ja jotka ovat kansainvälisen
urheilujärjestön tai tarvittaessa jonkin muun toimivaltaisen urheilujärjestön
hyväksymiä; 2. ”urheilujärjestöllä”
tarkoitetaan järjestöä, joka hallinnoi urheilua tai jotakin tiettyä
urheilulajia ja joka kuuluu yleissopimuksen seurantakomitean 31 artiklan 2
kohdan mukaisesti hyväksymään luetteloon, sekä tarvittaessa sen alaisia
maanosan laajuisia tai kansallisia järjestöjä; 3. ”kilpailujen
järjestäjällä” tarkoitetaan urheilukilpailuja järjestävää urheilujärjestöä tai
henkilöä niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta; 4. ”urheilukilpailujen
manipuloinnilla” tarkoitetaan sellaista tarkoituksellista järjestelyä,
toimintaa tai toimimatta jättämistä, jonka tarkoituksena on muuttaa
sopimattomalla tavalla urheilukilpailun tulosta tai tapahtumien kulkua siten,
että kyseisestä urheilukilpailusta poistuu kokonaan tai osittain sen ennalta
arvaamaton luonne oikeudettoman edun hankkimiseksi joko itselle tai muille; 5. ”urheiluvedonlyönnillä”
tarkoitetaan rahapanoksen asettamista rahallisen voiton saamiseksi
urheilukilpailuun liittyvän tulevan ja epävarman tapahtuman perusteella.
Erityisesti: a. ”laittomalla
urheiluvedonlyönnillä” tarkoitetaan vedonlyöntiä, jonka toimeenpanomuoto tai
toimeenpanija on kielletty kuluttajan sijaintipaikan lainkäyttöalueella
sovellettavassa lainsäädännössä; b. ”epäsäännöllisellä
urheiluvedonlyönnillä” tarkoitetaan urheiluvedonlyöntiä, joka on ristiriidassa
vedonlyönnille tavallisten tai muuten kyseiselle markkinalle tunnusomaisten
piirteiden kanssa tai jossa on kyse vedonlyönnistä, joka liittyy
urheilukilpailuun, jonka kulku on luonteeltaan epätavanomainen; c. ”epäilyttävällä
urheiluvedonlyönnillä” tarkoitetaan urheiluvedonlyöntiä, joka vaikuttaa
liittyvän luotettavien ja yhtenäisten todisteiden perusteella vedonlyönnin
kohteena olevan urheilutapahtuman manipulointiin; 6. ”kilpailuun
liittyvällä asianosaisella” tarkoitetaan mitä tahansa seuraaviin luokkiin
kuuluvaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä: a. ”urheilijalla”
tarkoitetaan urheilukilpailuun osallistuvaa henkilöä tai henkilöiden ryhmää; b. ”urheilijan
tukihenkilöllä” tarkoitetaan valmentajaa, kouluttajaa, johtajaa, agenttia,
joukkueen henkilökunnan jäsentä, joukkueen virkailijaa, lääkäriä tai
ensihoitajaa, joka työskentelee urheilukilpailuihin osallistuvien tai
valmistautuvien urheilijoiden kanssa tai hoitaa heitä, sekä kaikkia muita
urheilijoiden kanssa työskenteleviä henkilöitä; c. ”virkailijalla”
tarkoitetaan henkilöä, joka omistaa urheilukilpailuja järjestävän ja edistävän
toimijan, on siinä osakkaana, johtohenkilönä tai henkilökunnan jäsenenä, tai
erotuomaria, tuomariston jäsentä ja mitä tahansa muuta akkreditoitua henkilöä.
Termi kattaa myös kansainvälisten urheilujärjestöjen tai tarvittaessa muiden
kilpailun tunnustavien toimivaltaisten urheilujärjestöjen johtajat ja
henkilökunnan; 7. ”sisäpiiritiedoilla”
tarkoitetaan kilpailua koskevia tietoja, joita jollakin henkilöllä on urheiluun
tai kilpailuun liittyvän asemansa vuoksi, lukuun ottamatta jo julkaistuja tai
yleisessä tiedossa ja asiasta kiinnostuneiden henkilöiden helposti saatavilla
olevia tai asiaankuuluvan kilpailun sääntöjen ja määräysten mukaisesti
julkistettuja tietoja. II
luku – Ehkäiseminen, yhteistyö ja muut toimenpiteet 4 artikla – Paikallinen
koordinointi 1. Sopimuspuolen
on koordinoitava kaikkien asianomaisten viranomaisten politiikkoja ja toimia,
jotka liittyvät urheilutapahtumien manipuloinnin torjuntaan. 2. Sopimuspuolen
on kannustettava lainkäyttöalueellaan toimivia urheilujärjestöjä, kilpailujen
järjestäjiä ja urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita tekemään yhteistyötä
urheilukilpailujen manipuloinnin torjunnassa ja tarvittaessa annettava niiden
tehtäväksi tämän yleissopimuksen asiaankuuluvien määräysten täytäntöönpano. 5 artikla – Riskien arviointi ja
hallinta 1. Sopimuspuolen
on – tarvittaessa yhteistyössä urheilujärjestöjen, urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden, kilpailujen järjestäjien ja muiden asiaankuuluvien
organisaatioiden kanssa – määriteltävä, analysoitava ja arvioitava
urheilukilpailujen manipulointiin liittyvät riskit. 2. Sopimuspuolen
on kannustettava urheilujärjestöjä, urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita,
kilpailujen järjestäjiä ja muita asiaankuuluvia organisaatioita laatimaan
menettelytavat ja säännöt urheilukilpailujen manipuloinnin torjumiseksi ja
ryhdyttävä tarvittaessa lainsäädännöllisiin tai muihin tämän tarkoituksen
edellyttämiin toimenpiteisiin. 6 artikla – Koulutus ja tiedotus 1. Sopimuspuolen
on edistettävä tiedotusta, koulutusta ja tutkimusta urheilukilpailujen
manipuloinnin torjunnan tehostamiseksi. 7 artikla – Urheilujärjestöt ja
kilpailujen järjestäjät 1. Sopimuspuolen
on kannustettava urheilujärjestöjä ja kilpailujen järjestäjiä hyväksymään ja
toimeenpanemaan säännöt urheilukilpailujen manipuloinnin torjumiseksi sekä
hyvän hallinnon periaatteet, jotka liittyvät muun muassa a. eturistiriitatilanteiden
ehkäisemiseen, mukaan lukien – vedonlyönnin kieltäminen kilpailuun liittyviltä
asianosaisilta urheilukilpailuissa, joissa he ovat osallisina; – sisäpiiritietojen väärinkäytön tai levittämisen
kieltäminen; b. urheilujärjestöjen
ja niiden jäsenten kaikkien sopimus- ja muiden velvoitteiden noudattamisen
varmistamiseen; c. kilpailuun
liittyvien asianosaisten velvollisuuteen ilmoittaa välittömästi kaikista
epäilyttävistä toimista, tapahtumista, kannustimista tai lähestymistavoista,
joiden voidaan katsoa rikkovan urheilukilpailujen manipuloinnin vastaisia
sääntöjä. 2. Sopimuspuolen
on kannustettava urheilujärjestöjä hyväksymään ja toimeenpanemaan
asiaankuuluvia toimenpiteitä, jotta voidaan varmistaa a. manipuloinnille
alttiina olevien urheilukilpailujen etenemisen tehostettu ja tuloksekas
valvonta; b. järjestelyt,
joiden avulla voidaan raportoida välittömästi asianomaisille viranomaisille tai
kansalliselle toimintaryhmälle urheilukilpailujen manipulointiin liittyvistä
epäilyttävistä toimista; c. tehokkaat
mekanismit, joiden avulla voidaan edistää kaikkien sellaisten tietojen esille
tuomista, jotka liittyvät mahdolliseen tai todelliseen urheilukilpailujen
manipulointiin, mukaan lukien riittävä ilmiantajien suoja; d. kilpailuun
liittyvien asianosaisten ja myös nuorten urheilijoiden tietoisuuden takaaminen
koulutuksen ja tiedottamisen avulla urheilukilpailujen manipuloinnin vaarasta
ja ponnisteluista sen torjumiseksi; e. asiaankuuluvien
virkailijoiden ja erityisesti tuomareiden nimittäminen urheilukilpailuihin
mahdollisimman myöhäisessä vaiheessa. 3. Sopimuspuolen
on kannustettava urheilujärjestöjään ja niiden välityksellä kansainvälisiä
urheilujärjestöjä ottamaan käyttöön erityiset, tehokkaat, oikeasuhteiset ja ennaltaehkäisevät
kurinpidolliset seuraamukset ja toimenpiteet urheilukilpailujen manipuloinnin
torjumista koskevien sisäisten sääntöjensä ja erityisesti tämän artiklan 1
kohdassa tarkoitettujen sääntöjen rikkomisesta sekä varmistamaan muiden
urheilujärjestöjen erityisesti muissa maissa määräämien seuraamusten
vastavuoroinen tunnustaminen ja täytäntöönpano. 4. Urheilujärjestöjen
toimeenpanema kurinpidollinen vastuu ei sulje pois rikos-, siviili- tai
hallinto-oikeudellista vastuuta. 8 artikla – Toimenpiteet
urheilujärjestöjen rahoittamiseksi 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen sopimuspuolen taloudellisesti tukemien urheilujärjestöjen rahoituksen
riittävän läpinäkyvyyden takaamiseksi. 2. Sopimuspuolen
on harkittava mahdollisuutta tukea urheilujärjestöjä urheilukilpailujen
manipuloinnin torjunnassa muun muassa rahoittamalla asiaankuuluvia
mekanismeja. 3. Sopimuspuolen
on harkittava tarvittaessa taloudellisen tuen peruuttamista tai urheilujärjestöjen
kehottamista peruuttamaan taloudellinen tuki seuraamuksen keston ajaksi
sellaisilta kilpailuun liittyviltä asianosaisilta, joille on määrätty
seuraamuksia urheilukilpailujen manipuloinnista. 4. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaessa toimenpiteisiin taloudellisen tai muun urheiluun
liittyvän tuen peruuttamiseksi osittain tai kokonaan urheilujärjestöiltä, jotka
eivät toimeenpane tehokkaasti määräyksiä urheilukilpailujen manipuloinnin
torjumiseksi. 9 artikla – Vedonlyönnin sääntelyviranomaista tai muuta
vastuussa olevaa viranomaista tai muita vastuussa olevia viranomaisia koskevat
toimenpiteet 1. Sopimuspuolen
on määriteltävä yksi tai useampi vastuussa oleva viranomainen, jonka tehtäväksi
annetaan urheiluvedonlyöntiä koskevien määräysten täytäntöönpano ja
asiaankuuluvien urheilukilpailujen manipuloinnin torjumiseen liittyvien
toimenpiteiden soveltaminen sopimuspuolen lainkäyttöalueella, mukaan lukien
tarpeen mukaan a. kohtuullisessa
ajassa tapahtuva tietojen vaihto muiden asiaankuuluvien viranomaisten tai
kansallisen toimintaryhmän kanssa laittomasta, epäsäännöllisestä tai
epäilyttävästä urheiluvedonlyönnistä sekä tässä yleissopimuksessa
tarkoitettujen tai tämän yleissopimuksen nojalla säädettyjen määräysten
rikkomisesta; b. urheiluvedonlyönnin
tarjonnan rajoittaminen kansallisten urheilujärjestöjen ja urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden kuulemisen perusteella ja erityisesti seuraavanlaisten
urheilukilpailujen rajaaminen urheiluvedonlyönnin ulkopuolelle: – alle
18-vuotiaille tarkoitetut urheilukilpailut tai – urheilukilpailut,
joiden järjestämisen olosuhteet ja/tai urheilulliset panokset eivät ole
riittäviä; c. tietojen
antaminen etukäteen urheiluvedonlyönnin toimeenpanomuodoista ja kohteista
kilpailujen järjestäjille, jotta järjestäjiä voidaan tukea niiden
ponnisteluissa urheilukilpailuihin liittyvien manipuloinnin riskien
tunnistamisessa ja hallitsemisessa; d. sellaisten
urheiluvedonlyönnin maksutapojen järjestelmällinen käyttö, joita käyttämällä
sopimuspuolen erikseen määrittelemän tietyn kynnysarvon ylittävät rahamäärät
pystytään jäljittämään, erityisesti niiden lähettäjät, vastaanottajat ja
rahamäärät; e. yhteistyössä
urheilujärjestöjen sekä tarvittaessa urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden
kanssa ja edellä mainittujen välillä käyttöön otettavat mekanismit, joiden
avulla estetään kilpailuun liittyviä asianosaisia lyömästä vetoa
urheilukilpailuista, jotka rikkovat asiaankuuluvia urheilusääntöjä tai
sovellettavaa lainsäädäntöä; f. vedonlyönnin
keskeyttäminen kansallisen lainsäädännön mukaisesti kilpailuista, joista on
annettu asianmukainen varoitus. 2. Sopimuspuolen
on ilmoitettava Euroopan neuvoston pääsihteerille tämän artiklan 1 kohdan
mukaisesti määritellyn viranomaisen tai määriteltyjen viranomaisten nimi ja
osoite. 10 artikla – Urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijat 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen urheiluvedonlyönnin toimeenpanoon osallistuvien luonnollisten
henkilöiden tai oikeushenkilöiden eturistiriitatilanteiden ja sisäpiiritietojen
väärinkäytön estämiseksi, erityisesti rajoittamalla a. urheiluvedonlyönnin
toimeenpanoon osallistuvien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden
vedonlyöntiä omista tuotteistaan; b. mahdollisuutta
käyttää hyväksi sponsoriasemaa tai urheilujärjestön osaomistajuutta
urheilukilpailujen manipuloinnin edesauttamisessa tai sisäpiiritietojen
väärinkäytössä; c. kilpailuun
liittyvien asianosaisten osallistumista vedonlyöntikertoimien laatimiseen, jos
asianosainen on osallisena kyseisessä kilpailussa; d. kaikkia
urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita, joiden määräysvaltaan kuuluu kilpailujen
järjestäjiä tai asianosaisia, sekä kaikkia tällaisten kilpailujen järjestäjien
tai asianosaisten määräysvaltaan kuuluvia urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita
tarjoamasta urheiluvedonlyöntiä kilpailusta, johon kyseinen kilpailujen
järjestäjä tai asianosainen on osallinen. 2. Sopimuspuolen
on kannustettava urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoita ja niiden välityksellä
kansainvälisiä urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden organisaatioita
tiedottamaan omistajilleen ja työntekijöilleen urheilukilpailujen manipuloinnin
seurauksista ja torjunnasta järjestämällä koulutusta ja levittämällä tietoa. 3. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin,
jotka voivat olla tarpeen, jotta urheiluvedonlyönnin toimeenpanijat voidaan
velvoittaa raportoimaan välittömästi epäsäännöllisestä tai epäilyttävästä
vedonlyönnistä vedonlyönnin sääntelyviranomaiselle tai muulle vastuussa
olevalle viranomaisille tai muille vastuussa oleville viranomaisille tai
kansalliselle toimintaryhmälle. 11 pykälä – Laittoman
urheiluvedonlyönnin torjunta 1. Urheilukilpailujen
manipuloinnin torjumiseksi sopimuspuolen on tarkasteltava parhaiten soveltuvia
keinoja laittoman urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden torjumiseksi ja
harkittava muun muassa seuraavanlaisiin toimenpiteisiin ryhtymistä
lainkäyttöalueellaan sovellettavan lainsäädännön mukaisesti: a. laittomien
sähköisesti välittävien vedonlyöntipalvelujen toimeenpanijoiden toiminnan
sulkeminen tai suora tai epäsuora rajoittaminen ja laittomien vedonlyönnin
toimeenpanijoiden toiminnan sulkeminen sopimuspuolen lainkäyttöalueella; b. laittoman
urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden ja kuluttajien välisten rahavirtojen
liikkumisen estäminen; c. laittoman
urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden mainonnan kieltäminen; d. laittoman
urheiluvedonlyönnin riskeistä tiedottaminen kuluttajille. III
luku – Tietojen vaihtaminen 12 artikla – Tietojen vaihtaminen toimivaltaisten viranomaisten,
urheilujärjestöjen ja urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoiden välillä 1. Sopimuspuolen
on edistettävä kansallisella ja kansainvälisellä tasolla ja kansallisen
lainsäädäntönsä mukaisesti tietojen vaihtamista asianomaisten viranomaisten,
urheilujärjestöjen, kilpailujen järjestäjien, urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden ja kansallisten toimintaryhmien välillä, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 14 artiklan soveltamista. Sopimuspuolen on erityisesti otettava
käyttöön mekanismit asiaankuuluvien tietojen jakamiseksi ja erityisesti
etukäteen annettavien tietojen jakamiseksi urheiluvedonlyönnin
toimeenpanomuodoista ja kohteista kilpailujen järjestäjille tilanteissa, joissa
tällaiset tiedot voivat edesauttaa 5 artiklassa tarkoitetun riskien arvioinnin
suorittamista ja urheilukilpailujen manipulointia koskevien tutkimusten tai
menettelyjen käynnistämistä tai suorittamista. 2. Tällaisten
tietojen vastaanottajan on pyynnöstä ilmoitettava välittömästi kansallisen
lainsäädännön mukaisesti tiedot jakaneelle toimijalle tai viranomaiselle, mihin
toimiin tämän ilmoituksen perusteella on ryhdytty. 3. Sopimuspuolen
on etsittävä keinoja kehittää tai tehostaa yhteistyötä ja tietojen vaihtoa
laittoman urheiluvedonlyönnin torjumiseksi tämän yleissopimuksen 11 artiklan
mukaisesti. 13 artikla – Kansallinen
toimintaryhmä 1. Sopimuspuolen
on määriteltävä kansallinen toimintaryhmä, jonka avulla torjutaan
urheilukilpailujen manipulointia. Kansallisen toimintaryhmän on kansallisen
lainsäädännön mukaisesti muun muassa a. toimittava
tietokeskuksena, johon kerätään ja josta jaetaan urheilukilpailujen
manipuloinnin torjumisen kannalta tärkeitä tietoja asiaankuuluville
organisaatioille ja viranomaisille; b. koordinoitava
urheilukilpailujen manipuloinnin torjuntaa; c. vastaanotettava,
keskitettävä ja analysoitava tietoja epäsäännöllisistä ja epäilyttävistä
vedonlyönneistä urheilutapahtumissa, jotka järjestetään sopimuspuolen
lainkäyttöalueella, ja annettava tarvittaessa varoituksia; d. välitettävä
tietoja tässä yleissopimuksessa tarkoitettuihin lakeihin tai urheilumääräyksiin
mahdollisesti kohdistuvista rikkomuksista viranomaisille tai
urheilujärjestöille ja/tai urheiluvedonlyönnin toimeenpanijoille; e. tehtävä
yhteistyötä kaikkien toimijoiden ja asianomaisten viranomaisten kanssa
kansallisella ja kansainvälisellä tasolla, mukaan lukien muiden jäsenvaltioiden
kansalliset toimintaryhmät. 2. Sopimuspuolen
on ilmoitettava Euroopan neuvoston pääsihteerille kansallisen toimintaryhmän
nimi ja osoitteet. 14 artikla – Henkilötietojen suoja 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen sen varmistamiseksi, että kaikissa urheilutapahtumien manipuloinnin
torjuntaan liittyvissä toimissa noudatetaan asiaankuuluvia kansallisia ja
kansainvälisiä henkilötietojen suojaa koskevia säädöksiä erityisesti tämän
yleissopimuksen kattamien tietojen vaihtamisen yhteydessä. 2. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin,
joilla taataan, että tämän yleissopimuksen kattamat viranomaiset ja muut
toimijat ryhtyvät tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että
henkilötietojen keräämisen, käsittelyn ja vaihtamisen yhteydessä kiinnitetään
vaihtamisen luonteesta riippumatta asianmukaista huomiota laillisuuden,
asianmukaisuuden, tarkoituksenmukaisuuden ja oikeellisuuden periaatteisiin sekä
myös tietoturvaan ja henkilörekisterissä olevien henkilöiden oikeuksiin. 3. Sopimuspuolen
on säädettävä lainsäädännössään, että tässä yleissopimuksessa tarkoitettujen
viranomaisten ja järjestöjen on varmistettava, että tämän yleissopimuksen
noudattamista varten tapahtuvassa tietojen vaihtamisessa ei ylitetä sitä, mikä
on välttämätöntä tietojen vaihtamisen osalta ilmoitettujen tarkoitusten
kannalta. 4. Sopimuspuolen
on pyydettävä tämän yleissopimuksen kattamia viranomaisia ja organisaatioita
tarjoamaan tarvittavat tekniset keinot, joiden avulla varmistetaan tietojen
vaihtamisen turvallisuus ja taataan tietojen luotettavuus ja koskemattomuus
sekä tietojen vaihtamisen järjestelmien saatavuus ja koskemattomuus ja niiden
käyttäjien tunnistaminen. IV
luku – Aineellinen rikosoikeus ja täytäntöönpanoon liittyvä yhteistyö 15 artikla – Urheilukilpailujen
manipulointiin liittyvät rikokset 1 Sopimuspuolen
on varmistettava, että sen kansallisessa lainsäädännössä mahdollistetaan
rikosoikeudellisten seuraamusten määrääminen urheilukilpailujen
manipuloinnista, jos manipuloinnissa on kyse pakotuksesta, lahjonnasta tai
petoksesta, siten kuin niistä on säädetty sopimuspuolen kansallisessa
lainsäädännössä. 16 artikla – Urheilukilpailujen manipulointiin liittyvien rikosten
tuottaman hyödyn rahanpesu 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja
menetetyksi tuomitsemista sekä terrorismin rahoittamista koskevan Euroopan
neuvoston yleissopimuksen (2005, CETS nro 198) 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa, kansainvälisen
järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen Yhdistyneiden kansakuntien
yleissopimuksen (2000) 6 artiklan 1 kohdassa tai korruption vastaisen
Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen (2003) 23 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetun toiminnan säätämiseksi rikokseksi kyseisissä yleissopimuksissa
määriteltyjen ehtojen mukaisesti tilanteissa, joissa voittoa tuottava esirikos
on jokin tämän yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitetuista rikoksista, ja
kaikissa tilanteissa, joissa on kyse kiristyksestä, lahjonnasta tai petoksesta. 2. Kun
sopimuspuolet päättävät, mitkä rikokset ovat 1 kohdassa tarkoitettuja
esirikoksia, kukin sopimuspuoli voi päättää kansallisen lainsäädäntönsä
mukaisesti, miten se määrittelee kyseiset rikokset ja mitkä tekijät tekevät
näistä rikoksista vakavia. 3. Sopimuspuolen
on harkittava urheilukilpailujen manipuloinnin sisällyttämistä rahanpesun
estämiseen liittyvään kehykseensä vaatimalla urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoita soveltamaan asiakkaan tuntemisvelvollisuutta, kirjanpitoa ja raportointia
koskevia vaatimuksia. 17 artikla – Avunanto 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin ja muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen tämän yleissopimuksen 15 artiklassa tarkoitettujen rikosten
suorittamiseen liittyvän tarkoituksellisen avunannon säätämiseksi rikokseksi
kansallisessa lainsäädännössään. 18 artikla – Oikeushenkilöiden
rangaistusvastuu 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, jotka voivat olla
tarpeen sen varmistamiseksi, että oikeushenkilöt voidaan saattaa vastuuseen
tämän yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitetuista ja oikeushenkilöiden
hyödyksi tehdyistä rikkomuksista, joiden tekijänä on joko yksin tai
oikeushenkilön elimen jäsenenä toiminut ja oikeushenkilössä johtavassa asemassa
oleva luonnollinen henkilö ja jotka perustuvat a. oikeushenkilön
edustusvaltuuksiin; b. valtuuksiin
tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta; c. valtuuksiin
käyttää määräysvaltaa oikeushenkilössä. 2. Sopimuspuolen
oikeusperiaatteiden mukaisesti oikeushenkilön vastuu voi olla rikos-, siviili-
tai hallinto-oikeudellinen. 3. Edellä 1
kohdassa tarkoitettujen tapausten lisäksi sopimuspuolen on ryhdyttävä
tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että oikeushenkilö voidaan
saattaa vastuuseen tilanteissa, joissa valvonnan tai ohjauksen puute 1 kohdassa
tarkoitetun luonnollisen henkilön taholta on antanut oikeushenkilön valtuuksin
toimivalle luonnolliselle henkilölle mahdollisuuden tämän yleissopimuksen 15–17
artiklassa tarkoitetun rikoksen tekemiseen kyseisen oikeushenkilön eduksi. 4. Tämä vastuu
ei rajoita rikoksiin syyllistyneiden luonnollisten henkilöiden
rikosoikeudellista vastuuta. V
luku – Lainkäyttövalta, rikosprosessi ja täytäntöönpanotoimet 19 artikla – Lainkäyttövalta 1. Kunkin
sopimuspuolen on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin,
jotka voivat olla tarpeen tämän yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettujen
rikosten saattamiseksi lainkäyttövallan piiriin tilanteissa, joissa rikos on
tehty a. sopimuspuolen
alueella; b. sopimuspuolen
lipun alla purjehtivalla aluksella; c. sopimuspuolen
lainsäädännön nojalla rekisteröidyssä ilma-aluksessa; d. sopimuspuolen
kansalaisen tai sopimuspuolen alueella vakituisesti asuvan henkilön toimesta. 2. Jäsenvaltio
tai Euroopan unioni voi antaa allekirjoittamisen tai ratifioimis- ja
hyväksymiskirjojen tallettamisen yhteydessä Euroopan neuvoston pääsihteerille
osoitetun ilmoituksen, jossa se pidättää itselleen oikeuden olla panematta
täytäntöön tai panna täytäntöön ainoastaan tietyissä tapauksissa tai tietyin
ehdoin tämän artiklan 1 kohdan d alakohdassa vahvistetut lainkäyttövaltaa
koskevat määräykset. 3. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettujen rikosten saattamiseksi
lainkäyttövallan piiriin tapauksissa, joissa väitetty rikoksen tekijä oleskelee
sopimuspuolen alueella, eikä häntä voida luovuttaa toisen sopimuspuolen maahan
hänen kansalaisuutensa perusteella. 4. Jos useampi
kuin yksi sopimuspuoli katsoo olevansa lainkäyttövaltainen tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitetun väitetyn rikoksen osalta,
kyseisten sopimuspuolten on kuultava tarvittaessa toisiaan sen määrittämiseksi,
kenen lainkäyttövaltaan syyteharkinta parhaiten kuuluu. 5. Rajoittamatta
kansainvälisen oikeuden yleisiä määräyksiä tällä yleissopimuksella ei suljeta
pois sopimuspuolen kansallisen lainsäädännön mukaista rikos-, siviili- tai
hallinto-oikeudellista lainkäyttövaltaa. 20 artikla – Toimenpiteet
sähköisten todisteiden suojaamiseksi 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin sähköisten
todisteiden suojaamiseksi muun muassa tallennettujen sähköisten tietojen nopean
säilytyksen, liikennetietojen nopean säilytyksen ja antamisen, todisteiden
esittämismääräysten, tallennettujen sähköisten tietojen etsinnän ja
takavarikoinnin, liikennetietojen reaaliaikaisen keruun ja sisältötiedon
kaappaamisen avulla kansallisen lainsäädännön mukaisesti tämän yleissopimuksen
15–17 artiklassa tarkoitettuja rikoksia tutkittaessa. 21 artikla – Suojelutoimenpiteet 1. Sopimuspuolen
on harkittava mahdollisesti tarvittavia oikeudellisia toimenpiteitä, joiden
avulla suojellaan tehokkaasti a. henkilöitä,
jotka ilmoittavat hyvässä uskossa ja kohtuullisin perustein tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettuja rikoksia koskevia tietoja tai
jotka tekevät muulla tavoin yhteistyötä tutkinta- tai syyttäjäviranomaisten
kanssa; b. todistajia,
jotka todistavat näistä rikoksista; c. tarvittaessa
a ja b alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden perheenjäseniä. VI
luku – Seuraamukset ja toimenpiteet 22 artikla – Luonnollisia
henkilöitä koskevat rikosoikeudelliset seuraamukset 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin sen
varmistamiseksi, että luonnollisille henkilöille voidaan langettaa tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitetuista rikoksista tehokkaita,
oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia ja myös rahallisia seuraamuksia
rikosten vakavuuden mukaisesti. Näiden seuraamusten on sisällettävä
vapausrangaistukset, joiden perusteella henkilö voidaan luovuttaa toiseen
maahan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 23 artikla – Oikeushenkilöitä
koskevat seuraamukset 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä tarvittaviin lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin,
joiden avulla varmistetaan, että 18 artiklan mukaisesti vastuuseen saatetuille
oikeushenkilöille voidaan langettaa tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia,
mukaan lukien rahalliset seuraamukset ja mahdolliset muut toimenpiteet, kuten a. kaupallisen
toiminnan harjoittamisen tilapäinen tai pysyvä kieltäminen; b. asettaminen
oikeudelliseen valvontaan; c. oikeudellinen
määräyksen antaminen liiketoiminnan lopettamisesta. 24 artikla – Hallinnolliset
seuraamukset 1. Sopimuspuolen
on tarvittaessa ryhdyttävä lainsäädännöllisiin ja muihin toimenpiteisiin
kansallisen lainsäädännön nojalla rangaistavien tekojen osalta siten kuin on
tarpeen tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten ja
toimenpiteiden langettamiseksi tämän yleissopimuksen mukaisesti säädetyistä
rikkomuksista hallintoviranomaisten vireille panemissa menettelyissä, joissa
annettu päätös voi johtaa oikeudenkäyntiin tuomiovaltaisessa tuomioistuimessa. 2. Sopimuspuolen
on varmistettava hallinnollisten toimenpiteiden täytäntöönpano. Siitä voivat
vastata joko vedonlyönnin sääntelyviranomainen tai muu vastuussa oleva
viranomainen tai muut vastuussa olevat viranomaiset sopimuspuolen kansallisen
lainsäädännön mukaisesti. 25 artikla – Takavarikointi ja
menettämisseuraamus 1. Sopimuspuolen
on ryhdyttävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti tarvittaviin
lainsäädännöllisiin tai muihin toimenpiteisiin, joiden avulla voidaan takavarikoida
ja tuomita menetetyiksi a. tavarat,
asiakirjat ja muut välineet, joita on käytetty tai aiottu käyttää tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettujen rikosten tekemiseen; b. tällaisista
rikoksista saatu hyöty tai kyseisen hyödyn arvoa vastaava omaisuus. VII
luku – Kansainvälinen oikeudellinen yhteistyö ja yhteistyö muissa asioissa 26 artikla – Rikosasioita koskevaan
kansainväliseen yhteistyöhön liittyvät toimenpiteet 1. Sopimuspuolten
on tehtävä keskenään mahdollisimman laajaa yhteistyötä tämän yleissopimuksen
määräysten sekä sellaisten asiaankuuluvien ja sovellettavien kansainvälisten ja
alueellisten välineiden ja järjestelyjen mukaisesti, jotka on hyväksytty
yhdenmukaisen tai vastavuoroisen lainsäädännön perusteella, ja kansallisen
lainsäädäntönsä mukaisesti tämän yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettuja
rikoksia koskevissa tutkinnoissa sekä syytemenettelyissä ja oikeudellisissa
menettelyissä, mukaan lukien takavarikointi ja menettämisseuraamus. 2. Sopimuspuolten
on tehtävä mahdollisimman laajaa yhteistyötä asiaankuuluvien ja sovellettavien
luovutusta ja keskinäistä rikosoikeusapua koskevien kansainvälisten,
alueellisten ja kahdenvälisten sopimusten perusteella ja kansallisen
lainsäädäntönsä mukaisesti tämän yleissopimuksen 15–17 artiklassa
tarkoitettujen rikosten osalta. 3. Jos
kaksoisrangaistavuus on vaatimuksena kansainvälisessä yhteistyössä, sen
katsotaan täyttyvän riippumatta siitä, onko rikoksen vakavuusaste sama tai
käytetäänkö rikoksesta samaa nimikettä pyynnön vastaanottaneen valtion
lainsäädännössä kuin pyynnön antaneen valtion lainsäädännössä, jos keskinäistä
rikosoikeusapua tai luovutusta koskevan pyynnön perustana oleva
rikkomuksellinen toiminta on säädetty rikokseksi kummankin sopimuspuolen
lainsäädännössä. 4. Jos
sopimuspuoli, joka on säätänyt luovutuksen tai keskinäisen rikosoikeusavun
edellytykseksi sopimuksen olemassaolon, vastaanottaa luovutusta tai keskinäistä
rikosoikeusapua koskevan pyynnön sopimuspuolelta, jonka kanssa sillä ei ole
tällaista sopimusta, sopimuspuoli voi kaikkia sille kansainvälisen oikeuden
nojalla kuuluvia velvollisuuksia noudattaen ja kansallisessa lainsäädännössään
säädetyin ehdoin katsoa, että tämä yleissopimus muodostaa oikeusperustan tämän
yleissopimuksen 15–17 artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin liittyvälle
luovutukselle tai keskinäiselle rikosoikeusavulle. 27 artikla – Muut ehkäisemistä
koskevat kansainväliset yhteistyötoimet 1. Sopimuspuolen
on pyrittävä yhdistämään tarvittaessa urheilukilpailujen manipuloinnin
ehkäisemistä ja torjumista koskevat toimet kolmansille valtioille suunnattuihin
tukiohjelmiin. 28 artikla – Kansainvälinen
yhteistyö kansainvälisten urheilujärjestöjen kanssa 1. Sopimuspuolen
on tehtävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti yhteistyötä kansainvälisten
urheilujärjestöjen kanssa urheilukilpailujen manipuloinnin torjumiseksi. VIII
luku – Seuranta 29 artikla – Tietojen toimittaminen 1. Sopimuspuolen
on toimitettava Euroopan neuvoston pääsihteerille jollakin Euroopan neuvoston
virallisella kielellä kaikki asiaankuuluvat tiedot sopimuspuolen suorittamista
lainsäädännöllisistä ja muista toimenpiteistä, joihin on se on ryhtynyt tämän
yleissopimuksen ehtojen noudattamiseksi. 30 artikla – Yleissopimuksen
seurantakomitea 1. Tämän
yleissopimuksen noudattamista varten perustetaan yleissopimuksen
seurantakomitea. 2. Kutakin
sopimuspuolta voi edustaa yleissopimuksen seurantakomiteassa yksi tai useampi
valtuutettu, mukaan lukien urheilusta, lainvalvonnasta tai vedonlyönnin
sääntelystä vastaavat viranomaisten edustajat. Kullakin sopimuspuolella on yksi
ääni. 3. Euroopan
neuvoston parlamentaarinen yleiskokous ja muut asiaankuuluvat Euroopan
neuvoston hallitustenväliset komiteat nimittävät kukin edustajansa
yleissopimuksen seurantakomiteaan monialaisen ja monitieteisen lähestymistavan
edistämiseksi. Yleissopimuksen seurantakomitea voi tarvittaessa kutsua
yksimielisellä päätöksellä minkä tahansa yleissopimuksen ulkopuolisen valtion
tai kansainvälisen organisaation tai elimen lähettämään kokouksiinsa tarkkailijan
asemassa olevan edustajan. Tämän kohdan nojalla nimitetyt edustajat
osallistuvat yleissopimuksen seurantakomitean kokouksiin ilman äänioikeutta. 4. Yleissopimuksen
seurantakomitean kokoukset kutsuu koolle Euroopan neuvoston pääsihteeri. Sen
ensimmäinen kokous on järjestettävä niin pian kuin on käytännössä mahdollista
ja joka tapauksessa vuoden kuluessa tämän yleissopimuksen voimaantulosta.
Kokous järjestetään tämän jälkeen aina, kun vähintään yksi kolmasosa
sopimuspuolista tai Euroopan neuvoston pääsihteeri on pyytänyt järjestämään
kokouksen. 5. Yleissopimuksen
seurantakomitea laatii tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti ja hyväksyy
yksimielisellä päätöksellä oman työjärjestyksensä. 6. Euroopan
neuvoston sihteeristö avustaa yleissopimuksen seurantakomiteaa sen tehtävien
suorittamisessa. 31 artikla – Yleissopimuksen
seurantakomitean tehtävät 1. Yleissopimuksen
seurantakomitea vastaa tämän yleissopimuksen täytäntöönpanon seurannasta. 2. Yleissopimuksen
seurantakomitea hyväksyy 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun luettelon
urheilujärjestöistä ja muuttaa sitä sekä varmistaa, että luettelo julkaistaan
asianmukaisella tavalla. 3. Yleissopimuksen
seurantakomitea voi erityisesti a. esittää
sopimuspuolille suosituksia toimenpiteistä, joihin niiden olisi ryhdyttävä
tämän yleissopimuksen noudattamista varten erityisesti kansainvälisen
yhteistyön osalta; b. esittää
tarvittaessa sopimuspuolille suosituksia selittävien asiakirjojen julkaisemisen
jälkeen ja kuultuaan ensin urheilujärjestöjen ja urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoiden edustajia erityisesti seuraavista asioista: – urheilujärjestöiltä ja urheiluvedonlyönnin
toimeenpanijoilta edellytettävät vaatimukset tämän yleissopimuksen 12 artiklan
1 kohdassa tarkoitettujen tietojen vaihtamisen hyödyntämiseksi; – muut keinot parantaa asianomaisten viranomaisten,
urheilujärjestöjen ja vedonlyönnin toimeenpanijoiden toimintaan liittyvää
yhteistyötä tämän yleissopimuksen mukaisesti; c. tiedottaa
asiaankuuluville kansainvälisille toimijoille ja yleisölle tämän
yleissopimuksen perusteella suoritetuista toimenpiteistä; d. valmistella
ministerikomitealle lausunnon jonkin Euroopan neuvostoon kuulumattoman valtion
esittämästä pyynnöstä saada ministerikomitean esittämä kutsu tämän
yleissopimuksen allekirjoittamiseksi 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 4. Tehtäviensä
hoitamiseksi yleissopimuksen seurantakomitea voi järjestää omasta aloitteestaan
asiantuntijoiden kokouksen. 5. Yleissopimuksen
seurantakomitea järjestää vierailut sopimuspuolten luo sovittuaan asiasta ensin
kyseessä olevien sopimuspuolten kanssa. IX
luku – Loppumääräykset 32 artikla – Allekirjoittaminen ja
voimaantulo 1. Tämä
yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten Euroopan neuvoston
jäsenvaltioille, Euroopan kulttuuriyleissopimuksen allekirjoittaneille muille
valtioille, Euroopan unionille ja muille Euroopan neuvostoon kuulumattomille
valtioille, jotka ovat osallistuneet tämän yleissopimuksen valmisteluun tai
joilla on tarkkailijan asema Euroopan neuvostossa. 2. Tämän yleissopimuksen
voivat allekirjoittaa ministerikomitean esittämästä kutsusta myös kaikki muut
Euroopan neuvostoon kuulumattomat valtiot. Päätös Euroopan neuvoston
ulkopuolisen valtion kutsumisesta allekirjoittamaan tämä yleissopimus tehdään
Euroopan neuvoston perussäännön 20 artiklan d kohdassa säädetyllä
äänienemmistöllä ja ministerikomiteaan osallistuvien sopimuspuolten edustajien
yksimielisellä äänestyksellä yleissopimuksen seurantakomitean kuulemisen
jälkeen, kun se on perustettu. 3. Tämä
yleissopimus voidaan ratifioida tai hyväksyä. Ratifioimis- ja hyväksymiskirjat
talletetaan Euroopan neuvoston pääsihteerin huostaan. 4. Tämä
yleissopimus tulee voimaan seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen
jälkeen, kun on kulunut kolme kuukautta päivästä, jona viisi allekirjoittajaa,
joista vähintään kolme on Euroopan neuvoston jäsenvaltioita, on ilmaissut
suostumuksensa tulla yleissopimuksen sitomiksi 1, 2 ja 3 kohdan määräysten
mukaisesti. 5. Jos tämän
yleissopimuksen allekirjoittanut valtio tai Euroopan unioni ilmaisee myöhemmin
suostumuksensa liittyä yleissopimukseen, yleissopimus tulee sen osalta voimaan
seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kolme
kuukautta tämän yleissopimuksen sitomaksi tulemista 1, 2 ja 3 kohdan määräysten
mukaisesti koskevan suostumuksen ilmoittamisesta. 6. Euroopan
neuvostoon kuulumattoman sopimuspuolen on osallistuttava yleissopimuksen
seurantakomitean rahoittamiseen ministerineuvoston kyseisen sopimuspuolen
kuulemisen jälkeen päättämällä tavalla. 33 artikla – Yleissopimuksen
vaikutukset ja suhde muihin kansainvälisiin asiakirjoihin 1. Tämä
yleissopimus ei vaikuta muiden kansainvälisten monenvälisten yleissopimusten
nojalla sopimuspuolille kuuluviin oikeuksiin tai velvollisuuksiin. Tällä
yleissopimuksella ei erityisesti muuteta muiden dopingin torjunnasta aiemmin
tehtyjen ja tämän yleissopimuksen kohteen ja tarkoituksen kanssa sopusoinnussa
olevien sopimusten nojalla sopimuspuolille kuuluvia oikeuksia ja
velvollisuuksia. 2. Tällä
yleissopimuksella täydennetään tarvittaessa erityisesti sovellettavia
sopimuspuolten välisiä monenvälisiä tai kahdenvälisiä sopimuksia, mukaan lukien
seuraavien sopimusten määräykset: a. rikoksen
johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeva eurooppalainen yleissopimus (1957,
ETS nro 24); b. keskinäistä
oikeusapua rikosasioissa koskeva eurooppalainen yleissopimus (1959,
ETS nro 30); c. rikoksen
tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi
tuomitsemista koskeva yleissopimus (1990, ETS nro 141); d. rikoksen
tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi
tuomitsemista sekä terrorismin rahoittamista koskeva Euroopan neuvoston
yleissopimus (2005, CETS nro 198). 3. Tämän
yleissopimuksen sopimuspuolet voivat tehdä toistensa kanssa kahden- tai
monenvälisiä sopimuksia yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista asioista
täydentääkseen tai tehostaakseen yleissopimuksen määräyksiä tai helpottaakseen
sen periaatteiden soveltamista. 4. Jos kaksi
sopimuspuolta tai tätä useampi sopimuspuoli on jo tehnyt sopimuksen tässä
yleissopimuksessa käsitellyistä asioista tai luonut muunlaiset näihin asioihin
liittyvät suhteet, sopimuspuolilla on myös oikeus soveltaa kyseistä sopimusta
tai säännellä kyseisiä suhteita vastaavasti. Jos sopimuspuolet kuitenkin luovat
tässä yleissopimuksessa käsiteltyjä asioita koskevia suhteita yleissopimuksesta
poiketen, niiden on tehtävä se sopusoinnussa yleissopimuksen tavoitteiden ja
periaatteiden kanssa 5. Tämän
yleissopimuksen määräykset eivät vaikuta sopimuspuolten muihin oikeuksiin,
rajoituksiin, velvollisuuksiin ja vastuisiin. 34 artikla – Ehdot ja takeet 1. Kunkin
sopimuspuolen on varmistettava, että II–VII luvussa säädettyjen valtuuksien ja
menettelyjen säätämisessä, täytäntöönpanossa ja soveltamisessa noudatetaan
kansallisen lainsäädännön mukaisia ehtoja ja takeita, joiden avulla taataan
riittävä ihmisoikeuksien ja vapauksien suoja, mukaan lukien ihmisoikeuksien ja
perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen, vuonna 1966 tehdyn
Yhdistyneiden kansakuntien kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan
kansainvälisen yleissopimuksen ja muiden sovellettavien kansainvälisten
ihmisoikeusvälineiden nojalla sopimuspuolelle kuuluvista velvollisuuksista
johtuvat oikeudet, ja joiden avulla on sisällytettävä suhteellisuusperiaate
kansalliseen lainsäädäntöön. 2. Näihin
ehtoihin ja takeisiin on kuuluttava kyseessä olevan menettelyn tai valtuuden
luonteen mukaisesti muun muassa oikeudellinen tai muu riippumaton valvonta,
soveltamisen oikeuttavat perusteet ja tällaisen valtuuden tai menettelyn
soveltamisalan ja keston rajoittaminen. 3. Kunkin
sopimuspuolen on otettava huomioon kyseisten lukujen valtuuksien ja
menettelyjen vaikutukset kolmansien osapuolten oikeuksiin, velvollisuuksiin ja
oikeutettuihin etuihin siinä määrin kuin se on sopusoinnussa julkisen edun ja
erityisesti hyvän oikeudenkäytön kanssa. 35 artikla – Alueellinen
soveltaminen 1. Jäsenvaltiot
tai Euroopan unioni voivat määritellä allekirjoittamisen tai ratifioimis- tai
hyväksymiskirjan tallettamisen yhteydessä alueen tai alueet, joilla tätä
yleissopimusta sovelletaan. 2. Kukin
sopimuspuoli voi antaa milloin tahansa myöhemmin Euroopan neuvoston
pääsihteerille osoitetun ilmoituksen tämän yleissopimuksen soveltamisen
laajentamisesta koskemaan mitä tahansa muuta kyseisessä ilmoituksessa
määriteltyä aluetta, joiden kansainvälisistä suhteista se on vastuussa tai
joiden puolesta sillä on valtuudet tehdä sitoumuksia. Yleissopimus tulee
voimaan näiden alueiden osalta seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen
jälkeen, kun on kulunut kolme kuukautta siitä, kun pääsihteeri on
vastaanottanut kyseessä olevan ilmoituksen. 3. Kahden
edellisen kohdan mukaisesti tehty ilmoitus voidaan minkä tahansa kyseisessä
ilmoituksessa määritellyn alueen osalta peruuttaa antamalla siitä Euroopan
neuvoston pääsihteerille osoitettu ilmoitus. Peruutus tulee voimaan seuraavan
kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kolme kuukautta
siitä, kun pääsihteeri on vastaanottanut kyseessä olevan ilmoituksen. 36 artikla – Liittovaltiolauseke 1. Liittovaltio
voi pidättää itselleen oikeuden ottaa vastattavakseen tämän yleissopimuksen II,
IV, V ja VI luvusta johtuvat velvollisuudet niiden perusperiaatteiden
mukaisesti, joilla se sääntelee keskushallituksensa ja osavaltioidensa tai
muiden vastaavien alueellisten yksiköiden välisiä suhteita, edellyttäen, että
se kykenee silti III ja VII luvun mukaiseen yhteistyöhön. 2. Jos
liittovaltio esittää 1 kohdan mukaisen varauman, se ei voi soveltaa tällaisen
varauman ehtoja siten, että niillä suljetaan pois tai rajoitetaan merkittävällä
tavalla III ja VII luvussa tarkoitettujen toimenpiteiden suorittamiseen
liittyviä velvollisuuksia. Liittovaltion on yleisesti ottaen taattava näiden
toimenpiteiden laajat ja tehokkaat täytäntöönpanovalmiudet. 3. Liittovaltion
hallituksen on esitettävä sellaisten tämän yleissopimuksen määräysten osalta,
joiden soveltaminen kuuluu sellaisen osavaltion tai muun vastaavan alueellisen
yksikön lainkäyttövallan alaisuuteen, joiden velvollisuutena ei ole ryhtyä
liittovaltion perustuslaillisen järjestelmän nojalla lainsäädännöllisiin
toimenpiteisiin, kyseisten osavaltioiden toimivaltaisille viranomaisille näitä
määräyksiä puoltava lausunto, jossa kannustetaan ryhtymään asianmukaisiin
toimenpiteisiin määräysten täytäntöönpanemiseksi. 37 artikla – Varaumat 1. Jäsenvaltiot
tai Euroopan unioni voivat antaa allekirjoittamisen tai ratifioimis- tai
hyväksymiskirjan tallettamisen yhteydessä Euroopan neuvoston pääsihteerille
osoitetun kirjallisen ilmoituksen, jossa ilmoitetaan jonkin 19 artiklan 2
kohdassa tai 36 artiklan 1 kohdassa säädetyn varauman soveltamisesta. Muita
varaumia ei voi esittää. 2. Tämän
artiklan 1 kohdan mukaisesti varauman esittänyt sopimuspuoli voi peruuttaa
varauman kokonaan tai osittain Euroopan neuvoston pääsihteerille osoitettavalla
ilmoituksella. Peruuttaminen tulee voimaan päivänä, jona pääsihteeri ottaa sen
vastaan. Jos ilmoituksessa todetaan, että varauman peruutus tulee voimaan
tiettynä ilmoituksessa määriteltynä päivänä, ja tämä päivä on myöhempi kuin
päivä, jona pääsihteeri ottaa vastaan ilmoituksen, peruutus tulee voimaan
kyseisenä myöhempänä päivänä. 3. Varauman
esittäneen sopimuspuolen on peruutettava kyseinen varauma kokonaan tai osittain
heti, kun se on olosuhteiden perusteella mahdollista. 4. Euroopan
neuvoston pääsihteeri voi pyytää yhden tai useamman varauman esittäneitä
sopimuspuolia kertomaan säännöllisesti, milloin ne katsovat voivansa peruuttaa
tällaiset varaumat. 38 artikla – Muutokset 1. Tämän yleissopimuksen
artiklojen muuttamista voivat ehdottaa sopimuspuolet, yleissopimuksen
seurantakomitea ja Euroopan neuvoston ministerikomitea. 2. Kaikki
muutosehdotukset toimitetaan Euroopan neuvoston pääsihteerille, joka välittää
ne eteenpäin sopimuspuolille, Euroopan neuvoston jäsenvaltioille, tämän
yleissopimuksen valmisteluun osallistuneille tai Euroopan neuvostossa
tarkkailijan asemassa oleville Euroopan neuvoston ulkopuolisille valtioille,
Euroopan unionille, valtioille, jotka on kutsuttu allekirjoittamaan tämä
yleissopimus, ja yleissopimuksen seurantakomitealle vähintään kaksi kuukautta
ennen kokousta, joissa nämä muutosehdotukset käsitellään. Yleissopimuksen
seurantakomitea toimittaa ministerikomitealle lausuntonsa ehdotetusta
muutoksesta. 3. Ministerikomitea
käsittelee ehdotetun muutoksen ja yleissopimuksen seurantakomitean toimittaman
lausunnon ja voi hyväksyä muutoksen Euroopan neuvoston perussäännön 20 artiklan
d kohdan mukaisella äänten enemmistöllä. 4. Ministerikomitean
tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksymän muutoksen teksti välitetään
sopimuspuolille hyväksymistä varten. 5. Kaikki
tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyt muutokset tulevat voimaan
seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kuukausi
päivästä, jona kaikki sopimuspuolet ovat ilmoittaneet pääsihteerille muutosten
hyväksymisestä sisäisten menettelyjensä suorittamisen jälkeen. 6. Jos
ministerikomitea on hyväksynyt muutoksen, mutta muutos ei ole vielä tullut
voimaan 5 kohdan mukaisesti, jäsenvaltio tai Euroopan unioni eivät voi ilmaista
suostumustaan tulla yleissopimuksen sitomiksi hyväksymättä samalla myös
kyseistä muutosta. 39 artikla – Riitojen ratkaiseminen 1. Yleissopimuksen
seurantakomitea on tiiviissä yhteistyössä asiaankuuluvien Euroopan neuvoston
hallitustenvälisten komiteoiden kanssa pidettävä ajan tasalla kaikista tämän
yleissopimuksen tulkintaan ja soveltamiseen liittyvistä ongelmista. 2. Jos
sopimuspuolten välillä syntyy riitaa tämän yleissopimuksen määräysten
tulkinnasta tai soveltamisesta, niiden on pyrittävä ensin ratkaisemaan riita
neuvottelemalla, sovittelemalla, välimiesmenettelyllä tai muilla keskenään
sopimillaan rauhanomaisen ratkaisun keinoilla. 3. Euroopan
neuvoston ministerikomitea voi ottaa käyttöön sovittelumenettelyt, jotka ovat
riidan osapuolten käytettävissä, jos ne siihen suostuvat. 40 artikla – Irtisanominen 1. Sopimuspuoli
voi milloin tahansa irtisanoa tämän yleissopimuksen ilmoittamalla asiasta
Euroopan neuvoston pääsihteerille. 2. Irtisanominen
tulee voimaan seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on
kulunut kolme kuukautta päivästä, jona pääsihteeri on ottanut ilmoituksen
vastaan. 41 artikla – Ilmoitukset 1. Euroopan
neuvoston pääsihteeri ilmoittaa sopimuspuolille, Euroopan neuvoston
jäsenvaltioille, Euroopan kulttuuriyleissopimuksen allekirjoittaneille muille
valtioille, sellaisille Euroopan neuvoston ulkopuolisille valtioille, jotka
ovat osallistuneet tämän yleissopimuksen valmisteluun tai joilla on
tarkkailijan asema Euroopan neuvostossa, Euroopan unionille sekä valtioille,
jotka on kutsuttu allekirjoittamaan tämä yleissopimus 32 artiklan määräysten
mukaisesti, seuraavista asioista: a. allekirjoittamiset; b. ratifioimis-
ja hyväksymiskirjojen tallettamiset; c. 32 artiklan
mukaiset yleissopimuksen voimaantulopäivät; d. 37 artiklan
mukaisesti tehdyt varaumat ja niiden peruuttamiset; e. 9 ja 13
artiklan mukaisesti tehdyt ilmoitukset; f. muut tähän
yleissopimukseen liittyvät toimet, ilmoitukset ja tiedoksiannot. Tämän vakuudeksi allekirjoittaneet, siihen
asianmukaisesti valtuutettuina, ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen. Tehty Magglingenissa 18 päivänä syyskuuta 2014
yhtenä englannin- ja ranskankielisenä kappaleena, jonka molemmat tekstit ovat
yhtä todistusvoimaiset ja joka talletetaan Euroopan neuvoston arkistoon.
Euroopan neuvoston pääsihteeri toimittaa oikeaksi todistetut jäljennökset
yleissopimuksesta kullekin Euroopan neuvoston jäsenvaltiolle, Euroopan
neuvoston ulkopuolisille valtioille, jotka ovat osallistuneet tämän
yleissopimuksen valmisteluun tai joilla on tarkkailijan asema Euroopan
neuvostossa, Euroopan unionille sekä valtioille, jotka on kutsuttu
allekirjoittamaan tämä yleissopimus.