EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012PC0336
Proposal for a COUNCIL REGULATION establishing a facility for providing financial assistance for Member States whose currency is not the euro
Ehdotus NEUVOSTON ASETUS järjestelystä rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro
Ehdotus NEUVOSTON ASETUS järjestelystä rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro
/* COM/2012/0336 final - 2012/0164 (APP) */
Ehdotus NEUVOSTON ASETUS järjestelystä rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro /* COM/2012/0336 final - 2012/0164 (APP) */
PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Asetus (EY) N:o
332/2002 järjestelystä unionin rahoitustuen myöntämiseksi annettiin 18.
helmikuuta 2002. Asetuksen tavoitteena on helpottaa niiden jäsenvaltioiden
ulkoisia rahoituspaineita, joilla on maksutasetta koskevia vaikeuksia tai jota
tällaiset vaikeudet uhkaavat vakavasti. Asetusta sovelletaan jäsenvaltioihin,
joiden rahayksikkö ei ole euro. Koko maailmaa viime vuosina koetellut
ennennäkemätön kriisi on aiheuttanut vakavaa vahinkoa talouskasvulle ja
rahoitusvakaudelle sekä kasvattanut jäsenvaltioiden julkisen talouden
alijäämää, heikentänyt niiden maksutasetta ja lisännyt niiden
velkaantuneisuutta. Tämä on saanut eräät jäsenvaltiot hakemaan rahoitustukea. Talous- ja
finanssikriisin yhteydessä on luotu uusia tukivälineitä ottamalla käyttöön
Euroopan rahoitusvakausväline (ERVV), Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi
(ERVM) ja lähitulevaisuudessa otetaan lisäksi käyttöön Euroopan vakausmekanismi
(EVM). Nykyinen asetus ei ole kuitenkaan pysynyt tämän kehityksen tahdissa.
Rahoituksenvakautusmekanismeihin sisältyy erityisesti uusia ennalta varautuvia
välineitä rahoitustuen antamiseksi euroalueen jäsenvaltioille. Nykyisen
asetuksen tarkistuksen ansiosta euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden
käyttöön tarjotaan samankaltaisia rahoitusvälineitä. Lisäksi tarkistuksen
ansiosta on mahdollista saattaa nykyinen asetus ajan tasalle ottaen huomioon,
että talouden ohjausjärjestelmää on äskettäin vahvistettu ja taloudellista ja
talousarvioon liittyvää koordinointia lujitettu euroalueen ja euroalueen
ulkopuolisten jäsenvaltioiden laajempien tasapuolisten toimintaedellytysten
varmistamiseksi. Lisäksi tarkistuksen pitäisi tehostaa päätöksentekoa
yksinkertaistamalla asetuksen käyttöönottoon sovellettavaa menettelyä siten,
että kaksi vaihetta korvautuu ainoastaan yhdellä vaiheella. 2. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Tällä asetuksella
luodaan järjestely unionin rahoitustuen myöntämiseksi euroalueen ulkopuoliselle
jäsenvaltiolle, jolla on maksutasetta koskevia vaikeuksia tai jota tällaiset vaikeudet
uhkaavat vakavasti (1 artikla). Rahoitustuki voidaan myöntää lainan tai
luottojärjestelyn muodossa. Myönnetty pääoma rajoitetaan periaatteessa 50
miljardiin euroon (2 artikla). Luottojärjestely voi olla ennalta varautuva
ehdollinen luotto, joka on tukikelpoisuusehtoihin perustuva luottojärjestely,
tai laajennettuihin ehtoihin perustuva luotto, joka on tukikelpoisuusehtojen ja
uusien poliittisten toimenpiteiden yhdistelmään perustuva luottojärjestely (4
artikla). Neuvosto voi päättää komission ehdotuksesta,
että laina myönnetään (3 artikla). Lainan myöntämisen ehtona on, että
jäsenvaltio hyväksyy makrotalouden sopeutusohjelman, jonka tarkoituksena on
palauttaa kestävä maksutasetilanne ja kyseisen jäsenvaltion kyky hankkia
tarvitsemansa rahoitus kokonaisuudessaan rahoitusmarkkinoilta. Komissio seuraa
yhteistyössä EKP:n ja aina, kun se on tarkoituksenmukaista, IMF:n kanssa
makrotalouden sopeutusohjelman toteutuksen edistymistä tekemällä
tarkastuskäyntejä säännöllisin väliajoin. Tarkistettuun asetukseen sisältyy uusia
säännöksiä, joilla laajennetaan rahoitustuen täytäntöönpanoa koskevaa
vuoropuhelua, jotta voitaisiin varmistaa avoimuuden ja vastuullisuuden
parantuminen. Erityisesti Euroopan parlamentin asianomainen valiokunta voi
tarjota kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden osallistua näkemystenvaihtoon
sopeutusohjelman toteutuksen edistymisestä. Kyseisen jäsenvaltion parlamentti
voi kutsua komission edustajia osallistumaan näkemystenvaihtoon makrotalouden
sopeutusohjelman toteutuksen edistymisestä. Neuvosto päättää
Euroopan komission suosituksesta, että ennalta varautuva ehdollinen luotto tai
laajennettuihin ehtoihin perustuva luotto myönnetään (5 artikla). Ennalta
varautuva ehdollinen luotto voidaan myöntää vain jäsenvaltiolle, jonka talous-
ja rahoitustilanne on edelleen perustaltaan terve ja joka täyttää sovitut
tukikelpoisuusperusteet. Laajennettuihin ehtoihin perustuva luotto myönnetään
jäsenvaltiolle, joka ei täytä joitakin ennalta varautuvan ehdollisen luoton
saamiseksi edellytettyjä tukikelpoisuusperusteita mutta jonka yleinen talous-
ja rahoitustilanne on edelleen terve. Lisäksi kyseisen jäsenvaltion on
toteutettava korjaustoimenpiteitä. Näillä toimenpiteillä pyritään saavuttamaan
tukikelpoisuusperusteet, joiden ei katsota täyttyvän, ja varmistamaan kestävä
maksutasetilanne samalla kun varmistetaan, että tukikelpoisuusperusteet, joiden
katsottiin täyttyvän luottojärjestelyn myöntämisen aikaan, täyttyvät
jatkuvasti. Jäsenvaltioon on
kohdistettava tiukennettua valvontaa, kun se saa ennalta varautuvaa
rahoitustukea, jotta voidaan varmistaa sen nopea paluu tavanomaiseen
tilanteeseen ja suojella muita jäsenvaltioita mahdollisilta kielteisiltä
heijastusvaikutuksilta (6 artikla). Tähän tiukennettuun valvontaan olisi
sisällytettävä komission paremmat mahdollisuudet saada kyseisen jäsenvaltion
talouden, julkisen talouden ja rahoitustilanteen tiiviissä seurannassa
tarvittavat tiedot sekä komission säännöllinen raportointi. Tiukennetun
valvonnan kohteena olevan jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä, joilla
pyritään poistamaan talousvaikeuksien mahdollisia aiheuttajia. Uudella asetuksella pyritään niin ikään yhdenmukaistamaan monia
tärkeitä menettelyvaiheita uuden 136 artiklan mukaisen asetuksen kanssa.
Viimeksi mainitussa asetuksessa käsitellään heikossa rahoitustilanteessa olevia
jäsenvaltioita. Tavoitteena on varmistaa, että kaikilla EU-ohjelmamailla on
mahdollisimman laajat tasapuoliset toimintaedellytykset riippumatta siitä,
kuuluvatko ne euroalueeseen. Tarkistetussa asetuksessa monet liiallisia alijäämiä
koskevan menettelyn ja EU-ohjausjakson seurantavaiheet korvataan makrotalouden
sopeutusohjelmalla ja sen seurannalla (7 ja 9 artikla). Makrotalouden
sopeutusohjelman kattavan luonteen vuoksi sillä on mahdollista korvata eräät
talouden ja julkisen talouden valvontaprosessit sopeutusohjelman keston ajaksi
raportointivelvoitteiden päällekkäisyyden välttämiseksi. Samalla tavoin
tarkistetussa asetuksessa myös varmistetaan, että makrotalouden epätasapainoa
koskeva menettely keskeytetään, kun jäsenvaltioon sovelletaan makrotalouden
sopeutusohjelmaa (8 artikla) ja edellytetään, että alle 75 prosenttia
rahoitustuesta takaisinmaksaneisiin jäsenvaltioihin kohdistetaan tuen
jälkivalvontaa (15 artikla). Lisäksi
lainanotto- ja lainanantotoimia joustavoitetaan jonkin verran Euroopan
komission kannalta, jottei varojen hankkiminen vaikeassa
rahoitusmarkkinatilanteessa osoittautuisi liian vaikeaksi (12 artikla). 2012/0164 (APP) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS järjestelystä rahoitustuen myöntämiseksi
jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 352 artiklan, ottaa huomioon
komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys
lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
kansallisille parlamenteille, ottaa huomioon Euroopan
parlamentin hyväksynnän, ottaa huomioon Euroopan
keskuspankin lausunnon, noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä, sekä katsoo seuraavaa: (1) Perussopimuksen 143 artiklan
mukaisesti neuvosto voi komission talous- ja rahoituskomitean (TRK) kuulemisen
jälkeen antamasta suosituksesta antaa keskinäistä apua jäsenvaltiolle, jolla on
maksutasettaan koskevia vaikeuksia tai jota tällaiset vaikeudet uhkaavat
vakavasti. Tätä sovelletaan ainoastaan jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö ei
ole euro, jäljempänä ’euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot’. Tässä määräyksessä
ei kuitenkaan määritellä suunnitellun keskinäisen avun antamisessa käytettävää
välinettä. (2) Koko maailmaa kolmen viime
vuoden aikana koetellut ennennäkemätön kriisi on aiheuttanut vakavaa vahinkoa
talouskasvulle ja rahoitusvakaudelle sekä kasvattanut jyrkästi jäsenvaltioiden
julkisen talouden alijäämää ja velkaantuneisuutta, mikä puolestaan on saanut
monet jäsenvaltiot hakemaan rahoitustukea. (3) Sääntöjen, joita noudatetaan
myönnettäessä rahoitustukea euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille ja
seurattaessa kyseistä rahoitustukea, sääntöjen olisi oltava yhdenmukaisia
niihin jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro, sovellettavien sääntöjen
kanssa ja erityisesti niiden sääntöjen kanssa, joista säädetään
rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien
vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden talouden ja julkisen talouden
valvonnan tiukentamisesta euroalueella annetussa Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetuksessa; kyseisiin sääntöihin olisi tehtävä joitakin tarvittavia
mukautuksia, joiden tavoitteena on ottaa huomioon se, että niihin
jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö ei ole euro, sovelletaan perussopimuksen
mukaan eri sääntöjä ja että näiden jäsenvaltioiden väliset talouteen ja
rahoitukseen liittyvät kytkennät ovat vähäisemmät. Komissiolla ei tulisi muun
muassa olla mahdollisuutta asettaa jotakin jäsenvaltiota tiukennetun valvonnan
kohteeksi, jollei kyseinen jäsenvaltio saa rahoitustukea. (4) Rahoitustuen myöntämisen
edellytyksenä olisi oltava kyseisen jäsenvaltion talouden ja julkisen talouden
valvonta. Valvonta olisi suhteutettava kohdattujen rahoitusvaikeuksien
vakavuuteen, ja siinä olisi otettava asianmukaisesti huomioon saadun
rahoitustuen luonne, joka voi vaihdella pelkästä tukikelpoisuusehtoihin
perustuvasta ennalta varautuvasta tuesta täysimittaiseen makrotalouden
sopeutusohjelmaan, joka sisältää tiukkoja poliittisia ehtoja. (5) Jäsenvaltioon
olisi kohdistettava tiukennettua valvontaa, kun se saa ennalta varautuvaa
rahoitustukea, jotta voidaan varmistaa kyseisen jäsenvaltion nopea paluu
tavanomaiseen tilanteeseen ja suojella muita jäsenvaltioita mahdollisilta
kielteisiltä heijastusvaikutuksilta. Tämän tiukennetun valvonnan olisi
katettava komission paremmat mahdollisuudet saada kyseisen jäsenvaltion
talouden, julkisen talouden ja rahoitustilanteen tiiviissä seurannassa
tarvittavat tiedot sekä säännöllinen raportointi talous- ja rahoituskomitealle. (6) Talouden ja julkisen talouden
valvontaa olisi tiukennettava entisestään, kun kyseessä ovat lainoja saavat
jäsenvaltiot. Siihen olisi sisällyttävä makrotalouden sopeutusohjelman
laatiminen. Tällaisen ohjelman kattavan luonteen vuoksi muut talouden ja
julkisen talouden valvontaprosessit olisi keskeytettävä ohjelman keston ajaksi
raportointivelvoitteiden päällekkäisyyden välttämiseksi. (7) Olisi annettava säännöt,
joilla laajennetaan unionin toimielinten, erityisesti Euroopan parlamentin,
neuvoston ja komission, välistä rahoitustuen täytäntöönpanoa koskevaa
vuoropuhelua sekä varmistetaan avoimuuden ja vastuullisuuden parantuminen. (8) Päätös, jossa jäsenvaltion
todettaisiin laiminlyöneen makrotalouden sopeutusohjelmansa noudattamisen,
merkitsisi myös unionin maksujen tai sitoumusten keskeyttämistä yhteiseen
strategiakehykseen kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan
sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä
säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja
koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o
1083/2006 kumoamisesta annetun asetuksen (EU) N:o XXX 21 artiklan 6 kohdassa
tarkoitetulla tavalla. (9) Neuvostolle olisi annettava
toimivalta hyväksyä tämän asetuksen soveltamista koskevia, perussopimuksen 143
artiklan 2 kohdan mukaisia yksittäisiä päätöksiä. (10) Asetuksilla (EY) N:o
1093/2010, (EY) N:o 1094/2010 ja (EY) N:o 1095/2010 perustettujen Euroopan
valvontaviranomaisten toiminta-alan olisi pysyttävä mainittujen asetusten 1
artiklassa säädetyissä rajoissa. (11) Perussopimuksessa ei ole tämän
asetuksen, jossa säädetään unionin rahoitustuen myöntämistä euroalueen
ulkopuolisille jäsenvaltioille koskevasta kehyksestä, antamiseksi tarvittavista
valtuuksista muuta määräystä kuin 352 artikla, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla
Kohde ja soveltamisala 1. Tällä asetuksella luodaan
järjestely unionin rahoitustuen myöntämiseksi perussopimuksen 143 artiklan
mukaisesti jäsenvaltiolle, jolla on maksutasettaan koskevia vaikeuksia tai jota
tällaiset vaikeudet uhkaavat vakavasti. 2. Tätä asetusta sovelletaan
jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö ei ole euro. 2 artikla
Unionin rahoitustuki 1. Unionin rahoitustuki annetaan a) lainana; b) ennalta varautuvana ehdollisena luottona,
joka on tukikelpoisuusehtoihin perustuva luottojärjestely; tai c) laajennettuihin ehtoihin perustuvana
luottona, joka on tukikelpoisuusehtojen ja uusien poliittisten toimenpiteiden
yhdistelmään perustuva luottojärjestely. 2. Komissiolla on tässä
tarkoituksessa valtuudet sopia Euroopan unionin puolesta pääomamarkkinoilta tai
rahoituslaitoksilta otettavista lainoista. 3. Tämän asetuksen nojalla
jäsenvaltioille myönnettävien lainojen tai luottojärjestelyjen liikkeessä
olevan pääoman enimmäismäärä on 50 miljardia euroa. 4. Jos jäsenvaltio aikoo käyttää
sellaista unionin ulkopuolista rahoitustukea, johon liittyy talouspoliittisia
ehtoja, kyseisen jäsenvaltion on ensin kuultava komissiota. Komissio
tarkastelee unionin rahoitustukea koskevan järjestelyn mukaisesti saatavilla
olevia mahdollisuuksia ja suunniteltujen talouspoliittisten ehtojen
yhteensopivuutta niiden toimenpiteiden kanssa, joita on toteutettu
perussopimuksen 121 ja 126 artiklan ja mainittujen artiklojen perusteella
hyväksytyn lainsäädännön perusteella. Komissio ilmoittaa havaintonsa talous- ja
rahoituskomitealle. 3 artikla
Lainoja myönnettäessä
sovellettavat edellytykset ja menettely 1. Lainaa hakevan jäsenvaltion
on ilmoitettava asiasta komissiolle, Euroopan keskuspankille (EKP) sekä talous-
ja rahoituskomitealle. 2. Komissio arvioi yhteistyössä
EKP:n ja mahdollisuuksien mukaan IMF:n kanssa kyseisen jäsenvaltion julkisen
velan kestävyyttä ja nykyisiä tai mahdollisia rahoitustarpeita ja toimittaa
tämän arvioinnin talous- ja rahoituskomitealle. 3. Kyseinen jäsenvaltio laatii
yhteisymmärryksessä komission kanssa – joka toimii yhteistyössä EKP:n ja
mahdollisuuksien mukaan IMF:n kanssa – luonnoksen makrotalouden
sopeutusohjelmaksi, joka sisältää poliittiset vaatimukset ja jonka
tarkoituksena on palauttaa kestävä maksutasetilanne ja kyseisen jäsenvaltion
kyky hankkia tarvitsemansa rahoitus kokonaisuudessaan rahoitusmarkkinoilta.
Makrotalouden sopeutusohjelman luonnoksessa on otettava asianmukaisesti
huomioon kyseiselle jäsenvaltiolle perussopimuksen 121, 126 ja 148 artiklan
mukaisesti annetut suositukset ja toimet, jotka jäsenvaltio on toteuttanut
suositusten noudattamiseksi, ja samalla siinä on pyrittävä laajentamaan,
lujittamaan ja syventämään tarvittavia poliittisia toimenpiteitä. 4. Neuvosto voi päättää
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta, että laina myönnetään kyseiselle
jäsenvaltiolle, minkä jälkeen neuvosto hyväksyy kyseiseen lainaan liittyvän
makrotalouden sopeutusohjelman. 5. Lainan myöntämispäätökseen on
sisällyttävä määrä, keskimääräinen enimmäismaturiteetti, hinnoittelu,
maksettavien erien enimmäismäärä, lainan saatavuusaika, tärkeimmät
talouspoliittiset ehdot ja muut avun täytäntöönpanemiseksi tarvittavat
yksityiskohtaiset säännöt. 6. Komissio ja kyseinen
jäsenvaltio laativat yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa vahvistetaan
makrotalouden sopeutusohjelmaa koskevat yksityiskohdat. Komissio toimittaa
yhteisymmärryspöytäkirjan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 7. Komissio seuraa yhteistyössä
EKP:n ja aina, kun se on tarkoituksenmukaista, IMF:n kanssa makrotalouden
sopeutusohjelman toteutuksen edistymistä tekemällä tarkastuskäyntejä
säännöllisin väliajoin. Se ilmoittaa asiasta talous- ja rahoituskomitealle
neljännesvuosittain. Kyseisen jäsenvaltion on toimittava täydessä yhteistyössä
komission ja EKP:n kanssa. Sen on erityisesti annettava komissiolle ja EKP:lle
kaikki tiedot, jotka nämä katsovat tarpeellisiksi ohjelman seurannan kannalta.
Kyseisen jäsenvaltion on myös noudatettava 6 artiklan 2 kohdassa säädettyjä
velvollisuuksia. 8. Komissio tutkii –
yhteistyössä EKP:n ja mahdollisuuksien mukaan IMF:n kanssa – kyseisen
jäsenvaltion kanssa muutoksia, jotka tämän makrotalouden sopeutusohjelmaan voi
olla tarpeen tehdä. Neuvosto hyväksyy määräenemmistöllä komission suosituksesta
kyseiseen ohjelmaan tehtävät muutokset. 9. Jos 7 kohdassa tarkoitetussa
seurannassa havaitaan olennaisia poikkeamia makrotalouden sopeutusohjelmasta,
neuvosto voi hyväksyä määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päätöksen, jonka
mukaan kyseinen jäsenvaltio noudata sovittuja rahoitustuen ehtoja. Tämän
asetuksen mukaisen unionin rahoitustuen maksaminen keskeytetään. 10. Neuvosto voi päättää kuuden
kuukauden kuluessa 9 kohdassa säädetyn päätöksen tekemisestä määräenemmistöllä
komission ehdotuksesta, että maksuja jatketaan, jos se katsoo, että kyseinen
jäsenvaltio noudattaa sovittuja rahoitustuen ehtoja. Jollei tätä päätöstä ole
hyväksytty mainitussa määräajassa, tämän asetuksen mukaista unionin rahoitustukea
ei makseta enää olenkaan. 11. Jos kyseisen jäsenvaltion
hallinnolliset valmiudet ovat riittämättömät tai sillä on merkittäviä ongelmia
ohjelmansa toteutuksessa, sen on pyydettävä teknistä apua komissiolta, joka voi
muodostaa tätä tarkoitusta varten asiantuntijaryhmiä jäsenvaltioiden ja muiden
eurooppalaisten ja/tai asiaankuuluvien kansainvälisten laitosten kanssa.
Tekniseen apuun voisi sisältyä paikalla olevan edustajan ja tukihenkilöstön
asettaminen neuvomaan viranomaisille sopeutusohjelman toteutusta. 12. Euroopan parlamentin
asianomainen valiokunta voi tarjota kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden
osallistua näkemystenvaihtoon sopeutusohjelman toteutuksen edistymisestä. 13. Kyseisen jäsenvaltion
parlamentti voi kutsua komission edustajia osallistumaan näkemystenvaihtoon
makrotalouden sopeutusohjelman toteutuksen edistymisestä. 4 artikla
Luottojärjestelyjä
myönnettäessä sovellettavat edellytykset 1. Ennalta varautuva ehdollinen
luotto voidaan myöntää vain jäsenvaltiolle, jonka talous- ja rahoitustilanne on
edelleen perustaltaan terve. Päätettäessä, voidaanko jäsenvaltiolle myöntää
ennalta varautuva ehdollinen luotto, on laadittava yleisarvio seuraavia
tukikelpoisuusperusteita noudattaen: a) Perussopimuksen 121 ja 126 artiklan
mukaisten neuvoston suositusten ja neuvoston päätösten noudattaminen.
Jäsenvaltioille, joihin sovelletaan liiallista alijäämää koskevaa menettelyä,
voidaan myöntää ennalta varautuva ehdollinen luotto edellyttäen, että ne
noudattavat perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisia neuvoston
suosituksia kaikilta osin. b) Kestävä julkinen velka. c) Liiallista epätasapainoa koskevaan
menettelyyn liittyvien sitoumusten noudattaminen. Maille, joihin sovelletaan
liiallista epätasapainoa koskevaa menettelyä, voidaan myöntää ennalta varautuva
ehdollinen luotto, jos todetaan, että ne ovat sitoutuneet poistamaan neuvoston
havaitseman epätasapainon. d) Osoitus pääsystä pääomamarkkinoille
kohtuullisin ehdoin. e) Kestävä ulkoinen rahoitusasema. f) Se, ettei ole olemassa
pankkijärjestelmän vakautta systeemisesti uhkaavia pankkien
vakavaraisuusongelmia. 2. Laajennettuihin ehtoihin
perustuva luotto myönnetään jäsenvaltiolle, joka ei täytä joitakin ennalta
varautuvan ehdollisen luoton saamiseksi edellytettyjä tukikelpoisuusperusteita
mutta jonka yleinen talous- ja rahoitustilanne on edelleen terve. Kyseisen
jäsenvaltion on komissiota ja EKP:tä kuultuaan valmisteltava
korjaustoimenpiteitä, joilla pyritään a) saavuttamaan 1 kohdassa vahvistetut
tukikelpoisuusperusteet, joiden ei ole katsottu täyttyvän, ja b) varmistamaan, että 1 kohdassa vahvistetut
tukikelpoisuusperusteet täyttyvät jatkuvasti. 5 artikla
Luottojärjestelyjä myönnettäessä sovellettava menettely 1. Luottojärjestelyä hakevan
jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle, EKP:lle sekä talous- ja
rahoituskomitealle. 2. Komissio arvioi yhteistyössä
EKP:n ja mahdollisuuksien mukaan IMF:n kanssa kyseisen jäsenvaltion julkisen
velan kestävyyttä ja nykyisiä tai mahdollisia rahoitustarpeita ja toimittaa
tämän arvioinnin talous- ja rahoituskomitealle. 3. Komissio arvioi yhteistyössä
EKP:n kanssa, täyttääkö kyseinen jäsenvaltio ennalta varautuvan ehdollisen
luoton tai laajennettuihin ehtoihin perustuvan luoton saamiseksi 4 artiklassa
vahvistetut edellytykset. 4. Neuvosto päättää
määräenemmistöllä komission suosituksesta, että ennalta varautuva ehdollinen
luotto tai laajennettuihin ehtoihin perustuva luotto myönnetään aluksi yhden
vuoden ajaksi. Luottojärjestelyn myöntämispäätökseen on sisällyttävä määrä,
luottojärjestelyn saatavuusmaksu, varojen maksatukseen sovellettava
hinnoittelukaava, saatavuusaika, nostettavan lainan keskimääräinen
enimmäismaturiteetti ja muut avun täytäntöönpanemiseksi tarvittavat säännökset.
Laajennettuihin ehtoihin perustuvan luoton myöntämispäätökseen on sisällyttävä
myös 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutettava korjaustoimenpiteet. 5. Komissio ja kyseinen
jäsenvaltio laativat yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa vahvistetaan
luottojärjestelyyn liittyviä ehtoja koskevat yksityiskohdat. 6. Komissio voi päättää kyseisen
jäsenvaltion pyynnöstä jatkaa luottojärjestelyn voimassaoloaikaa kaksi kertaa
kuusi kuukautta kerrallaan ilmoitettuaan talous- ja rahoituskomitealle
tukikelpoisuusehtojen noudattamista koskevan arviointinsa tulokset. 7. Jos luottojärjestely
myönnetään, komissio seuraa, että tukikelpoisuusperusteita noudatetaan
jatkuvasti, ja ilmoittaa havaintonsa kolmen kuukauden välein talous- ja
rahoituskomitealle. Komissio arvioi uudelleen luottojärjestelyn
asianmukaisuutta, jos se nostetaan. Jos komissio katsoo tämän arvioinnin perusteella,
ettei luottojärjestely ole enää asianmukainen kyseisen jäsenvaltion ongelmien
ratkaisemiseksi, neuvosto voi päättää komission suosituksesta lopettaa
saatavilla olevan luottojärjestelyn ja suositella, että kyseinen jäsenvaltio
pyytää lainaa 3 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8. Kun myönnetään ennalta
varautuva ehdollinen luotto tai nostetaan laajennettuihin ehtoihin perustuva
luotto, jäsenvaltioon on kohdistettava 6 artiklan mukaista tiukennettua
valvontaa luottojärjestelyn saatavuusaikana. 6 artikla
Tiukennettu valvonta 1. Tiukennetun valvonnan
kohteena olevan jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä, joilla pyritään
varmistamaan kestävä maksutasetilanne ja estämään tulevat ongelmat
rahoitusmarkkinoille pääsyssä, komissiota kuullen ja yhteistyössä komission
kanssa, joka toimii yhteistyössä EKP:n, Euroopan valvontaviranomaisten ja
Euroopan järjestelmäriskikomitean (EJRK) sekä tarvittaessa IMF:n kanssa. 2. Komission pyynnöstä
tiukennetun valvonnan kohteena olevan jäsenvaltion on a) toimitettava komissiolle, EKP:lle ja
asianomaiselle Euroopan valvontaviranomaiselle (asianomaisille Euroopan
valvontaviranomaisille) tarvittavin väliajoin eriteltyä tietoa sen
rahoitusjärjestelmän kehityksestä. Komission, EKP:n, ja asianomaisen Euroopan
valvontaviranomaisen (asianomaisten Euroopan valvontaviranomaisten) on
säilytettävä saamiensa eriteltyjen tietojen luottamuksellisuus; b) suoritettava asianomaisen Euroopan
valvontaviranomaisen (asianomaisten Euroopan valvontaviranomaisten) valvonnassa
stressitestejä tai herkkyysanalyyseja tarpeen mukaan, jotta voidaan arvioida
finanssialan kykyä sopeutua erilaisiin makrotalous- ja rahoitushäiriöihin,
siten kuin komissio ja EKP yhteistyössä asianomaisten Euroopan
valvontaviranomaisten ja Euroopan järjestelmäriskikomitean kanssa täsmentävät,
ja annettava yksityiskohtaiset tulokset tiedoksi niille; c) oltava säännöllisten arviointien kohteena
osana asianomaisen Euroopan valvontaviranomaisen (asianomaisten Euroopan
valvontaviranomaisten) suorittamia erityisiä vertaisarviointeja, kun kyseessä
ovat sen valmiudet harjoittaa pankkialan valvontaa; d) toimitettava kaikki makrotalouden
epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta annetussa Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1176/2011 säädetyssä makrotalouden
epätasapainon seurannassa tarvittavat tiedot; e) toteutettava kattava riippumaton julkisen
talouden tilinpidon tarkastus, joka tehdään koordinoidusti yhdessä kansallisten
ylinten tarkastuslaitosten kanssa ja jonka tarkoituksena on arvioida tämän
julkisen talouden tilipidon luotettavuutta, kattavuutta ja tarkkuutta
liiallista alijäämää koskevan menettelyn kannalta, ja raportoitava tästä
tarkastuksesta. Tässä yhteydessä komissio (Eurostat) arvioi kyseisen
jäsenvaltion raportoimien tilastotietojen laadun asetuksen (EY) N:o 679/2010
mukaisesti; f) annettava lisätietoja liiallisen
alijäämän korjaamisessa saavutetun edistyksen seuraamiseksi, jos jäsenvaltiosta
on hyväksytty perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukainen neuvoston päätös. 3. Tiukennetun valvonnan
kohteena olevan jäsenvaltion on a) viipymättä laadittava kattava arviointi
talousarvion toteuttamisesta vuoden aikana julkisyhteisöjen ja julkisyhteisöjen
alasektoreiden osalta. Arvioinnin on katettava myös julkisyhteisöjen
omistuksessa oleviin yhteisöihin ja julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin
liittyvät rahoitusriski siltä osin kuin ne saattavat myötävaikuttaa siihen,
että kyseisessä jäsenvaltiossa on liiallinen alijäämä. Arvioinnin tulokset on
toimitettava komissiolle sekä talous- ja rahoituskomitealle; b) raportoitava säännöllisesti komissiolle
sekä talous- ja rahoituskomitealle julkisyhteisöjen ja näiden alasektoreiden
osalta talousarvion toteuttamisesta vuoden aikana, sekä meno- että tulopuolella
toteutettujen harkinnanvaraisten toimenpiteiden talousarviovaikutuksista,
julkisista meno- ja tulotavoitteista sekä toteutetuista toimenpiteistä ja
niiden toimenpiteiden luonteesta, jotka aiotaan toteuttaa tavoitteiden
saavuttamiseksi. Kertomus on julkistettava. 4. Komissio tekee, tarpeen mukaan
yhteistyössä EKP:n ja Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan
valvontaviranomaisten) ja tarvittaessa IMF:n kanssa, säännöllisin väliajoin
tarkastuskäyntejä valvonnan kohteena olevaan jäsenvaltioon tarkastaakseen,
kuinka tämä on edistynyt 1, 2 ja 3 kohdassa mainittujen toimenpiteiden
toteutuksessa. Se antaa kolmen kuukauden välein havaintonsa tiedoksi talous- ja
rahoituskomitealle ja arvioi erityisesti, tarvitaanko jatkotoimenpiteitä. Nämä
tarkastuskäynnit korvaavat neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 10 a artiklan
2 kohdassa säädetyn paikalla suoritettavan seurannan. 5. Jos 4 kohdassa säädetyn
arvioinnin perusteella todetaan, että jatkotoimenpiteet ovat tarpeen ja että
kyseisen jäsenvaltion rahoitustilanteesta aiheutuu merkittäviä
haittavaikutuksia unionin rahoitusvakauteen, neuvosto voi määräenemmistöllä
komission ehdotuksesta suositella, että kyseinen jäsenvaltio pyytää lainaa 3
artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Suositus ja sen antamista edeltänyt
valmistelutyö katsotaan luottamuksellisiksi, jollei neuvosto päätä julkistaa
sitä. 6. Jos 5 kohdan mukaisesti
annettu suositus julkistetaan, a) Euroopan parlamentin asianomainen
valiokunta voi tarjota kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden osallistua
näkemystenvaihtoon; b) kyseisen jäsenvaltion parlamentti voi
kutsua komission edustajia osallistumaan näkemystenvaihtoon. 7 artikla
Johdonmukaisuus liiallista
alijäämää koskevan menettelyn kanssa 1. Tämän asetuksen 3 artiklan 4
kohdassa säädetyn makrotalouden sopeutusohjelman ja siihen 3 artiklan 8 kohdan
mukaisesti tehtävien muutosten on katsottava korvaavan neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1466/97 8 artiklassa säädetyn lähentymisohjelmien toimituksen. 2. Jos kyseiselle jäsenvaltiolle
annetaan suositus perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti, a) tämän asetuksen 3 artiklan 4 ja 8
kohdassa säädetyn makrotalouden sopeutusohjelman on katsottava myös
tarvittaessa korvaavan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 a
kohdassa säädetyt kertomukset; b) tämän asetuksen 3 artiklassa säädetyn
makrotalouden sopeutusohjelman mukaisten vuotuisten julkisen talouden
tavoitteiden on katsottava korvaavan vuotuiset julkisen talouden tavoitteet,
jotka asetetaan perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisessa suosituksessa
asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti; c) tämän asetuksen 3 artiklan 7 kohdassa
säädetyn seurannan on katsottava korvaavan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97
10 artiklan 1 kohdassa ja 10 a artiklassa säädetyn seurannan sekä
asetuksen (EY) N:o 1467/97 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn päätöksen perustana
olevan seurannan. 8 artikla
Johdonmukaisuus makrotalouden
epätasapainoa koskevan menettelyn kanssa Asetuksen (EU) N:o 1176/2011
täytäntöönpano on keskeytettävä niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat
neuvoston tämän asetuksen 3 artiklan mukaisesti hyväksymän makrotalouden
sopeutusohjelman kohteena. Tätä keskeytystä on sovellettava makrotalouden
sopeutusohjelman keston ajan. 9 artikla
Johdonmukaisuus
talouspolitiikan EU-ohjausjakson kanssa Tämän asetuksen 3 artiklassa säädetyn seurannan
on katsottava korvaavan talouspolitiikan EU-ohjausjaksoon sisältyvän seurannan
ja arvioinnin, joista säädetään julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä
talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetun
asetuksen (EY) N:o 1466/97 2 a artiklassa. 10 artikla
Lainan maksu 1. Laina maksetaan yleensä
erissä. 2. Komissio päättää 3 artiklan 7
kohdan mukaisen seurannan perusteella erien maksatuksesta, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 3 artiklan 9 kohdan soveltamista. 11 artikla
Luottojärjestelyyn liittyvien
varojen maksatus 1. Kyseisen jäsenvaltion on
ilmoitettava komissiolle etukäteen aikomuksestaan nostaa varoja
luottojärjestelynsä puitteissa vähintään 45 kalenteripäivää etukäteen.
Yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa
päätöksessä. 2. Komissio päättää varojen
maksatuksesta 5 artiklan 7 kohdan ja 6 artiklan 4 kohdan mukaisen seurannan
perusteella. 12 artikla
Lainanotto- ja
lainanantotoimet 1. Edellä 2 artiklassa
tarkoitetut lainanotto- ja lainanantotoimet toteutetaan euroina. 2. Kyseinen jäsenvaltio ja
komissio neuvottelevat keskenään unionin rahoitustukea koskevan järjestelyn
nojalla myöntämiin peräkkäisiin eriin liittyvistä järjestelyistä. 3. Kun neuvosto on hyväksynyt
lainaa koskevan päätöksen, komissio valtuutetaan ottamaan
tarkoituksenmukaisimpana ajankohtana lainaa pääomamarkkinoilta tai
rahoituslaitoksilta maksettavaksi suunniteltujen erien välillä, jotta
rahoituskulut saataisiin optimoitua ja komission maine unionin
liikkeeseenlaskijana markkinoilla säilyisi. Hankitut varat, joita ei ole vielä
maksettu, on säilytettävä jatkuvasti erityisillä käteis- tai
arvopaperitileillä, joita hoidetaan talousarvion ulkopuolisiin toimiin
sovellettavien sääntöjen mukaisesti ja joita ei voi käyttää mihinkään muuhun
tarkoitukseen kuin rahoitustuen antamiseen jäsenvaltioille tämän mekanismin
mukaisesti. 4. Jos jäsenvaltio saa lainan,
johon liittyy ennenaikaista takaisinmaksua koskeva lauseke, ja se päättää
käyttää tätä mahdollisuutta, komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. 5. Komissio voi kyseisen
jäsenvaltion pyynnöstä sekä olosuhteiden ja lainasopimusten mahdollistaessa
lainan saannin paremmin korkoehdoin jälleenrahoittaa koko alkuperäisen lainan
tai osan siitä taikka järjestää kyseiset rahoitusehdot uudelleen. 6. Komissio ilmoittaa talous- ja
rahoituskomitealle 5 kohdassa tarkoitettujen toimien kehityksestä. 13 artikla
Kustannukset Kyseisen jäsenvaltion on vastattava kuluista,
jotka aiheutuvat unionille kunkin toimen päättämisestä ja toteuttamisesta.
14 artikla
Lainojen hallinnointi 1. Komissio toteuttaa
tarvittavat lainojen hallinnointijärjestelyt EKP:n kanssa. 2. Kyseisen jäsenvaltion on
avattava erityinen tili kansallisessa keskuspankissaan unionilta saadun
rahoitustuen hallinnointia varten. Jäsenvaltion on myös siirrettävä lainan
erääntyvä pääoma ja korot EKP:n tilille neljätoista TARGET2-järjestelmän
pankkipäivää ennen kutakin eräpäivää. 3. Euroopan
tilintarkastustuomioistuimella on oikeus tehdä kyseisessä jäsenvaltiossa
varainhoitoa koskevia tarkastuksia tai tilintarkastuksia, joita se pitää
tarpeellisina avun hallinnoinnin osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 27
artiklan soveltamista. Komissiolla, mukaan lukien Euroopan petostentorjuntavirasto,
on erityisesti oikeus lähettää omia virkamiehiään tai asianmukaisesti
valtuutettuja edustajia tekemään teknisiä tai varainhoitoa koskevia
tarkastuksia tai tilintarkastuksia, joiden se katsoo olevan tarpeen kyseisessä
jäsenvaltiossa kyseisen tuen osalta. 15 artikla
Tuen jälkivalvonta 1. Tämän asetuksen mukaista
unionin rahoitustukea saaneeseen jäsenvaltioon on kohdistettava tuen
jälkivalvontaa niin kauan kuin vähintään 75 prosenttia rahoitustuen pääomasta
on maksamatta takaisin. Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta
pidentää tuen jälkivalvonnan kestoa. 2. Tuen jälkivalvonnan kohteena
olevan jäsenvaltion on myös noudatettava 6 artiklan 2 kohdassa säädettyjä
velvollisuuksia. 3. Komissio tekee yhteistyössä
EKP:n kanssa säännöllisiä tarkastuskäyntejä tuen jälkivalvonnan kohteena
olevaan jäsenvaltioon arvioidakseen sen taloutta, julkista taloutta ja
rahoitustilannetta. Se antaa puolen vuoden välein käyntiensä tulokset tiedoksi
talous- ja rahoituskomitealle ja arvioi erityisesti, tarvitaanko
korjaustoimenpiteitä. 4. Neuvosto voi
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta suosittaa tuen jälkivalvonnan kohteena
olevalle jäsenvaltiolle korjaustoimenpiteiden toteuttamista. 16
artikla
Kumoaminen Kumotaan asetus (EY) N:o 332/2002. Mainitun
asetuksen perusteella myönnettyyn tukeen sovelletaan kyseistä asetusta niin
kauan kuin saatavuusaikaa on vielä jäljellä ja varoja on vielä liikkeessä. 17 artikla
Siirtymäsäännös Edellä olevaa 15 artiklaa ei sovelleta tämän
asetuksen voimaantulopäivänä jo ohjelman jälkeisen valvonnan kohteena oleviin
jäsenvaltioihin, jotka ovat saaneet asetuksen (EY) N:o 332/2002 mukaista
rahoitustukea. 18 artikla
Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan
kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston
puolesta Puheenjohtaja