Dit document is overgenomen van EUR-Lex
Document 52015DC0044
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS A Global Partnership for Poverty Eradication and Sustainable Development after 2015
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Vaesuse kaotamise ja säästva arengu ülemaailmne partnerlus pärast 2015. aastat
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Vaesuse kaotamise ja säästva arengu ülemaailmne partnerlus pärast 2015. aastat
/* COM/2015/044 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Vaesuse kaotamise ja säästva arengu ülemaailmne partnerlus pärast 2015. aastat /* COM/2015/044 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA
PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE
KOMITEELE Vaesuse kaotamise ja
säästva arengu ülemaailmne partnerlus pärast 2015. aastat
I. SISSEJUHATUS
2015.
aasta on ülemaailmse säästva arengu ja vaesuse kaotamise seisukohast
pöördeline. 2015. aasta järgse arengukava vastuvõtmisega kutsutakse
rahvusvahelist kogukonda üles lahendama ümberkujundaval viisil maailma ees
seisvaid tõsiseid probleeme. Selleks tuleb kaotada vaesus, saavutada praeguste ja
tulevaste põlvkondade jaoks kaasav ja säästev areng ning tagada rahumeelsete ja
jõukate ühiskondade aluseks olevad inimõigused ja põhiväärtused ning kaitsta
neid. Eeloleval
aastal leiavad aset kaks kõrgetasemelist rahvusvahelist kohtumist, mis võimaldavad
kokku leppida uues kavas, sealhulgas säästva arengu eesmärkides, ning seda kava
toetavas uues ülemaailmses partnerluses. Nendeks on juulis Addis Ababas toimuv
kolmas rahvusvaheline arengu rahastamise konverents ja New Yorgis septembris
korraldatav ÜRO tippkohtumine 2015. aasta järgse arengukava vastuvõtmiseks. See
protsess peab koondama varasemad algatused, tuginedes eelkõige aastatuhande
arengueesmärkidel ja Rio+20 säästva arengu konverentsil. 2015. aasta järgse
arengukava kokkuleppe saavutamisel on suur mõju ÜRO kliimamuutuste
raamkonventsiooni raames toimuvatele läbirääkimistele. ÜRO raames toimuvates
protsessides on juba tehtud suuri edusamme. Olulise panuse annavad säästva
arengu eesmärke käsitleva avatud töörühma aruanne,[1]
säästva arengu rahastamise valitsustevahelise ekspertide komitee aruanne[2] ning
ÜRO peasekretäri kokkuvõttev aruanne, [3]näidates,
et laiahaardelises 2015. aasta järgses arengukavas üleilmse kokkuleppe
saavutamine on käeulatuses. Euroopa Liit (EL) on
nendes protsessides täitnud alati olulist ja edasiviivat rolli, panustades
olulisel määral ning suheldes aktiivselt kõigi tasandite partneritega. Euroopa
Komisjoni 2013. aasta veebruari,[4]
2013. aasta juuli[5]
ja 2014. aasta juuni[6]
teatistes ning nõukogu 2013. aasta juuni,[7]
2013. aasta detsembri[8]
ja 2014. aasta detsembri[9]
järeldustes väljendatakse ELi nägemust 2015. aasta järgse arengukava kohta, mis
peab olema ülemaailmne ja üleüldine ning hõlmama säästva arengu kõiki kolme
mõõdet: sotsiaalset, majanduslikku ja keskkonnaalast. Sellise kaugeleulatuva
arengukava rakendamine on keerukas ülesanne, kuid samas ka ainulaadne võimalus
ülemaailmse kogukonna koostöö ümbermääratlemiseks ja tugevdamiseks.
2015. aasta järgse arengukava täitmiseks on vaja uut ülemaailmset vaesuse
kaotamise ja säästva arengu partnerlust. Selleks, et seda ülemaailmset
partnerlust saadaks edu, on tarvis kõigi panust. EL on pühendunud oma rolli
täiemahulisele täitmisele ning konstruktiivsele koostööle, oodates teiste
osapoolte aktiivset osalust. Nõukogu 2014. aasta
detsembri järeldustele tuginedes tuuakse käesolevas teatises välja Euroopa
Komisjoni seisukohad üldpõhimõtete ja põhikomponentide kohta, mida on
ülemaailmsel partnerlusel tarvis 2015. aasta järgse arengukava tõhusaks
toetamiseks. Teatises esitatakse ettepanekud, kuidas EL koos liikmesriikidega
saaks anda partnerlusse oma panuse. Teatises rõhutatakse ELi tahet osaleda
positiivselt tulevaste säästva arengu eesmärkide rakendusvõimalusi käsitlevas
üleilmses arutelus ning sellega luuakse alus ELi ühise seisukoha väljatöötamiseks
valitsustevahelistel läbirääkimistel. Lisas on esitatud ettepanekud võimalike
meetmete kohta 2015. aasta järgse arengukava rakendamiseks.
II. ÜLEMAAILMSE PARTNERLUSE ÜLDPÕHIMÕTTED
Uus ülemaailmne
partnerlus peab tooma kaasa uue ümberkujundava solidaarsuse ja koostöövaimu.
Otsustav on riikide isevastutus ja juhiroll, seda peab toetama kõige kõrgemal
väljendatav poliitiline tahe. Riikide jõupingutusi peab tugevdama kõigil
tasanditel ja kõigi sidusrühmadega tehtav koostöö. Seejuures tuleks tugineda
kogemustele, mis on saadud ülemaailmse arengupartnerluse väljatöötamise käigus
aastatuhande arengueesmärkide raames ning muudes rahvusvahelistes
partnerlustes. Edu saavutamiseks on vaja rakendada poliitikat ja mobiliseerida
vahendeid, suurendades kõikide riikide panuseid nende suutlikkuse piires. Ülemaailmse partnerluse
aluspõhimõteteks peaksid olema jagatud vastutus, vastastikune vastutus ja
igaühe suutlikkuse arvessevõtmine. Riigid sõltumata arengutasemest peavad andma
oma panuse selle rakendamisse ja võtma selle oma ülesandeks. Partnerluse aluseks
peaksid olema ka inimõigused, hea juhtimistava, õigusriik, demokraatlike
institutsioonide toetamine, kaasamine, mittediskrimineerimine ja sooline
võrdõiguslikkus. See peaks toetama säästva
arengu kolme mõõtme tasakaalustatud lõimimist, et ära hoida tegutsemist
isolatsioonis ning kompromisside tegemist erinevate eesmärkide vahel.
Kliimamuutuse võimendav mõju nii vaesuse kaotamise kui ka säästva arengu
saavutamisega seotud ülesannetele nõuab kliimamuutuste küsimuste aktiivset
lülitamist 2015. aasta järgsesse arengukavasse ja seda toetavasse
ülemaailmsesse partnerlusse. Traditsioonilistest
koostöökanalitest kaugemale minnes peab ülemaailmne partnerlus edendama
tõhusamaid ja kaasavamaid mitmel sidusrühmal põhinevaid partnerlusvorme, mis
toimivad kõigil tasanditel ja hõlmavad nii erasektorit kui ka
kodanikuühiskonda, sealhulgas sotsiaalpartnereid, teadlasi, sihtasutusi,
teadusasutusi ja riigiasutusi. Kava edu tagamiseks on vaja poliitikavaldkondade
sidusust kõigil tasanditel, tagamaks, et valitsuse poliitika toetaks vaesuse
vähendamist ja säästvat arengut. Ülemaailme partnerlus peaks soodustama kõigi
vahendite, sealhulgas riigisiseste rahaliste vahendite, avaliku sektori
rahvusvaheliste vahendite, erasektori vahendite ning uuendusliku rahastamise
jätkusuutlikku ja tõhusat kasutamist. Tulevane ülemaailmne
partnerlus peaks olema selgelt keskendunud mõõdetavate, konkreetsete ja
jätkusuutlike tulemuste saavutamisele, mis aitavad otseselt kaasa kokkulepitud
eesmärkide ja sihtide saavutamisele, mis viivad struktuurireformideni ning
viimaks inimkonna ja planeedi jaoks positiivsete ja jätkusuutlike tulemiteni.
Ülemaailmse partnerluse keskmes peaksid olema läbipaistvus ja teabe jagamine
kõigi sidusrühmade vahel. Oluline on ka range järelevalve, vastutuse ja
läbivaatamise tagamine kõigil tasanditel kõigi kodanike ja sidusrühmade jaoks,
samuti tagasiside ja õppimise edendamine. 2015. aasta järgse
arengukava täitmiseks peaksid kõik riigid kehtestama asjakohase poliitika, mis
võimaldab neil rakendada säästva arengu eesmärke oma võimete kohaselt. Samuti
tuleks pingutada selle nimel, et töötada välja õige poliitika ja mobiliseerida
piisaval määral rahalisi rakendusvahendeid, sest need on teineteisest sõltuvad.
Nimelt on selge ja tulemustele orienteeritud poliitiline keskkond vältimatu
eeltingimus selleks, et rahastamine omaks tõelist mõju, ning rahastamine peaks
aktiivselt toetama ka muude rakendusvahendite võimendamist ja stimuleerimist,
nt toetava poliitika, suutlikkuse suurendamise, kaubanduse, uuendustegevuse ja
erainvesteeringute abil. Euroopa Komisjon teeb
koos liikmesriikidega tihedat koostööd kava rakendamiseks ELis ning toetab
selle rakendamist ka mujal maailmas konstruktiivse koostöö ja partnerluste
kaudu. 2015. aasta järgse arengukava täielikuks rakendamiseks on tarvis
ELi ja selle liikmesriikide aktiivset tegutsemist ja kõigi tasandi meetmete
võtmist. EL saab pakkuda oma kogemust sellise poliitika rakendamisel, mis
kajastab arengukava peamisi põhimõtteid: jätkusuutlikkust, koostööd ja
partnerlusi. Nende hulka kuuluvad näiteks strateegia „Euroopa 2020”,[10] mille
eesmärk on saavutada integreeritud ja ühtsete poliitikameetmete kaudu arukas,
jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv, poliitikavaldkondade arengusidusus[11] ning
seitsmes keskkonnaalane tegevusprogramm[12].
III. ÜLEILMSE PARTNERLUSE PÕHIKOMPONENDID –
RAKENDUSVIISID
Allpool on esitatud
põhikomponendid, mis peaksid kuuluma üleilmse partnerluse hulka. Need hõlmavad
kokkuleppeid, mida peaksid täitma kõik partnerid partnerluse tulemuslikuks
rakendamiseks ja konkreetsete ettepanekute esitamiseks ELi panuse kohta. 3.1.
Kaasaaitav ja soodne poliitiline keskkond kõigil tasandeil Igas riigis on vaja
pädevat komplekti tõhusast poliitikast, tavadest, institutsioonidest ja
vahenditest, et luua soodne siseriiklik keskkond 2015. aasta järgse arengukava
rakendamiseks. Hea juhtimistava kõigil tasandeil on arengukava rakendamise
keskne vahend ja juba iseenesest oluline eesmärk. Riikide tasandil peavad
kõik valitsused kodanikega täielikult konsulteerides otsustama, kuidas nad
aitavad kaasa eesmärkide saavutamisele, pidades silmas vajadust jõuda kõigi,
eelkõige kõige ebasoodsamas olukorras olevate ühiskonnaliikmeteni.
Kodanikuühiskonna täielik kaasamine on äärmiselt oluline. Uus ülemaailmne partnerlus
peaks äratama ka kohalike omavalitsuste ja sidusrühmade arengupotentsiaali.
Tugevdama peaks eri tasandite (ülemaailme, riiklik, piirkondlik ja kohalik)
vahelist koordineerimist. Rakendamiseks riiklikul
ja sellest madalamal tasandil vajab iga riik poliitikaeesmärkide saavutamiseks
tõhusat õigus- ja reguleerivat raamistikku. Riigid peavad toetama tõhusaid ja
reageerimisvõimelisi institutsioone, läbipaistvat poliitikat ja süsteeme ning
vastutust kodanike ees õigusriiklusel põhinevate demokraatlike protsesside
kaudu. See peaks hõlmama õiglase ja prognoositava õigusraamistiku tagamist,
mille raames edendatakse ja kaitstakse inimõigusi, tööõiguse põhireegleid ja
keskkonda ning tagatakse loodusvarade jätkusuutlik haldus. Samuti nõuab see
erasektori seisukohast stabiilse ja kaasaaitava keskkonna tagamist, sealhulgas
võrdsete konkurentsitingimuste tagamist ja jätkusuutlike investeeringute
soodustamist. Äärmiselt oluline on õigusaktide rakendamine ja täitmise
tagamine, muu hulgas võideldes ebaseadusliku tegevusega, kõrvaldades takistused
rakendamise teelt, tugevdades rakendamissuutlikkust ja suurendades avalikkuse
teadlikkust, et sidusrühmad saaksid nõuda valitsustelt ja ametiasutustelt
vastutust. EL on pühendunud oma reguleeriva raamistiku parandamisele ja partneritega
tehtavale koostööle, et kaasa aidata selliste reguleerivate raamistike
väljatöötamisele ja tugevdamisele, mis oleksid õiglased, tulemuslikud ja
läbipaistvad ning tugevdaksid õigussüsteemide tõhusust, sõltumatust ja
kvaliteeti, arendades suutlikkust ja vahetades oskusteavet. Hea juhtimistava nõuab
tõhusaid eelarvestamise, vahendite jaotamise ja kulude seire süsteeme.
Kõnealused süsteemid peavad olema täielikult läbipaistvad ja avalikkusele
kättesaadavad, et innustada osalevat otsustamist ja erasektori kaasamist ning
võidelda korruptsiooniga. Selle tagamiseks, et vajalikud vahendid võetakse
kasutusele ja kulutatakse tõhusalt vastavalt säästva arengu eesmärkidele, peab
makromajanduslik poliitika olema tulemuslik. Valitsused peavad
edendama majanduskasvu, mis oleks jätkusuutlik ja kaasav ning tooks kasu
kõigile ühiskonnaliikmetele, sealhulgas marginaliseeritutele ja
väljatõrjututele. Regulatiivvahendeid tuleks kombineerida
majandusinstrumentidega, mille näol on tegu paindlike ja kulutõhusate
vahenditega, mis võivad kaasa aidata ühendatud eesmärkide saavutamisele.
Majandusinstrumentidega, näiteks maksusoodustustega, soodustariifidega ja
maksetega ökosüsteemi teenuste eest, on võimalik luua stiimuleid
jätkusuutlikuks kasvuks, muu hulgas nihutades maksukoormuse töötajatelt
sellistele toodetele, mille mõju jätkusuutlikkusele on negatiivne, ning andes
välja kaubeldavaid heitelubasid, nagu näiteks ELi heitkogustega kauplemise
süsteemi puhul. Süsinikdioksiidi hinnakujundus kujutab endast kaalukat
investeerimisstiimulit puhaste tehnoloogiate ja vähese süsinikuheitega
lahenduste puhul, eriti arengumaades, mistõttu peaksid süsinikdioksiidi
hinnakujunduses osalema kõik riigid, et lahendada kasvuhoonegaaside heite
probleemi. Jätkusuutlikud
riigihanked võimaldavad valitsustel suunata riiklikke kulutusi jätkusuutlike
toodete ja teenuste nõudluse suurendamisele, tuginedes sotsiaalsetele ja
keskkondlikele kriteeriumidele, suurendades nende turuosa ja pakkudes
ettevõtjatele reaalseid stiimuleid. Tõeliselt kaasaaitava
poliitikakeskkonna südameks on poliitika sidusus. Selleks et ülemaailmset
partnerlust saadaks edu, peavad kõik riikliku ja sellest madalama taseme
poliitikavaldkonnad sidusalt kaasa aitama säästva arengu eesmärkide
saavutamisele nii siseriiklikult kui ka rahvusvaheliselt. Arvesse tuleks võtta
paljude sektorite, näiteks põllumajanduse, energeetika ja tervishoiu panust
erinevate eesmärkide saavutamisse. Keskse tähtsusega on poliitikameetmed, mis
aitavad luua ja parandada kõigi juurdepääsu inimväärsetele töökohtadele, mille
puhul sotsiaalkaitse on jätkusuutlik ja piisav, ning mis aitavad kaasa
inimkapitalisse investeerimisele hariduse, oskuste parandamise ja koolituse
kaudu. Endiselt on oluline võitlus ebavõrdsuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu,
eelkõige kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste, sealhulgas naiste,
laste, vanurite ja puudega inimeste seas, kasutades selleks muu hulgas
selliseid vahendeid nagu soo ja vanusega seonduvad näitajad. Teiseks oluliseks sammuks
on keskkonnale kahjulike subsiidiumide (näiteks fossiilkütuste subsiidiumide)
reformimine või kaotamine, asendades need toetustega, mis on kliimasõbralikud,
kahjustavad keskkonda vähem ja aitavad tõhusamalt kaasa vaesuse vähendamisele.
Poliitika sidusus tähendab ka pädevaid kooskõlastusmehhanisme dialoogiks
sidusrühmade vahel ning poliitika ja tulemuste seireks ja hindamiseks. Tähelepanuta ei või jätta
piirkondliku tasandi tähtsust. EL edendab aktiivselt regionaalarengut ja
integratsiooni, mis elavdab kaubandust, investeeringuid ja liikuvust ning suudab
edendada ka rahu ja stabiilsust. Ülemaailmsel tasemel
nõuab 2015. aasta järgse arengukava rakendamine ka tõhusat rahvusvahelist
juhtimissüsteemi, stabiilseid finantsturge ja majanduskoostööd, sealhulgas
piisaval tasemel reguleerimist. Ülemaailmsed juhtimisorganid peavad olema
tõhusad ja läbipaistvad, neil peavad olema süsteemid eesmärkide täitmisel
tehtud edusammude hindamiseks ja nendest aru andmiseks. Tuleb jätkata samme
rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide parema juhtimise suunas. Lisaks
kujutavad G7 ja G20 arengukavad endast sellist liiki poliitiliste kohustuste
näiteid, mis võiksid tõepoolest muutusi kaasa tuua. Ka üleilmsed avalikud
hüved vajavad koordineeritud rahvusvahelist poliitikat ja meetmeid, muu
selliste rahvusvaheliste lepingute parema rakendamise kaudu, mis täidavad
keskset rolli mitmete säästva arengu eesmärkide saavutamisel. Paljud probleemid
on üleilmsed või piiriülesed, mistõttu on nende lahendamiseks vaja konkreetseid
rahvusvahelisi koostöölepinguid. Ka riiklik poliitika peab olema rahvusvaheliste
lepingutega kooskõlas ja ühtlustatud. EL on paljude rahvusvaheliste lepingute
toetaja ja osaline ning valmis haarama juhtrolli ja rohkem panustama
rakendusmeetmete võtmisel mitmes valdkonnas, näiteks mitmepoolsete
tervishoiulepingute, mitmepoolsete keskkonnalepingute ja rahvusvahelise
ookeanide halduse alal. Järjest seotumas maailmas
peavad kõik riigid süsteemselt arvesse võtma nii negatiivset kui ka positiivset
mõju, mida nende poliitika võib teistele riikidele avaldada. Selleks peaksid
kõik keskmisest kõrgema sissetulekuga arenenud riigid ja tärkava
turumajandusega riigid võtma endale kohustuse luua süsteemid, millega
hinnatakse uue poliitika vastuvõtmise mõju vaesematele riikidele. ELi jaoks on
poliitikavaldkondade arengusidusus juriidiline kohustus võtta arengukoostöö
eesmärke arvesse poliitikas, mida EL rakendab ja mis tõenäoliselt mõjutab
arengumaid. See tähendab nii siseriikliku poliitika poolt kolmandatele
riikidele avalduda võiva negatiivse mõju leevendamist kui ka sünergia toetamist
majandus-, sotsiaal- ja keskkonnapoliitikas. 3.2.
Suutlikkuse arendamine arengukava täitmiseks 2015. aasta
järgne arengukava saab vilja kanda vaid siis, kui kõigil partnereil on tõhusad
institutsioonid ning vajalikud inimvõimed ja suutlikkus vaesuse kaotamiseks ja
jätkusuutliku arengu saavutamiseks. See hõlmab võimet hinnata vajadusi, koguda
andmeid, kontrollida rakendamist ja vaadata läbi strateegiaid. Säästva arengu
eesmärkide saavutamiseks tuleb arendada täiendavaid ja uusi võimeid ja oskusi
kõigil tasandeil ja kõigis riikides, sealhulgas ELis. Suutlikkuse
arendamine, sealhulgas institutsioonide ja organisatsiooni arendamine, saab
olla tõhus vaid siis, kui selle võtavad enda kanda ja seda juhivad need, kes
seda vajavad. Seda peaksid juhtima õppimine ja teadmistepõhised algatused ning
pidev, õiglane ja konstruktiivne dialoog poliitika ja arengutulemuste vallas.
Sellise lähenemisviisi puhul tuleks keskenduda inimressursside arendamisele
ning planeerimis-, juhtimis- ja kontrollisüsteemidele ja -protsessidele. Kõik
rahvusvahelise koostöö partnerid, sealhulgas rahvusvahelised organisatsioonid,
peaksid tugevdama ja täpsustama oma toetust suutlikkuse arendamise
protsessidele, sealhulgas võrgustike ja süsteemide kasutamisele teadmiste
vahetuseks, vastastikuseks õppimiseks ja kooskõlastamiseks kõigi
arengupartnerite vahel. See võib hõlmata igasuguseid koostööpartnerlusi,
sealhulgas põhja-lõuna-, lõuna-lõuna-, kolmnurkset või piirkondlikku
lähenemisviisi, kaasates avaliku ja erasektori sidusrühmi. Erilist jõupingutust
on vaja vähim arenenud riikides ja nõrkades riikides, kus on kõige tähtsam luua
tingimused üleminekuks ja parandada kõige enam haavatavate elanikkonnarühmade
vastupanuvõimet. EL on
kindlalt otsustanud parandada ja peavoolustada suutlikkuse arendamise toetamist
kõikides koostöövaldkondades, kasutades mitmeid sidusrühmi hõlmavat
lähenemisviisi. EL tunnustab suutlikkuse arendamist partnerriikides, mis on abi
tõhususe suurendamisel põhilise tähtsusega ning juba aitab kaasa vastastikele
õppeprotsessidele ja võrgustike tööle, kasutades selliseid algatusi nagu
tehniline koostöö ja institutsionaalsed arenguprogrammid. EL tõhustab
partnerriikide suutlikkuse arendamist statistika ja kontrolli vallas. 3.3.
Riigisiseste avaliku sektori vahendite mobiliseerimine ja tõhus kasutamine Riikide valitsuste
peamine ülesanne on jätkusuutliku majanduspoliitika rakendamine. See hõlmab
vastutust mobiliseerida avaliku sektori vahendid, sealhulgas loodusvarad, ja
kasutada neid tõhusalt. See nõuab ka avaliku
sektori usaldusväärset finantsjuhtimist ning auditi- ja kontrollimeetmete,
pettuse- ja korruptsioonivastaste meetmete, samuti korraliku maksuhalduse ja
riigipõhise aruandluse kehtestamist ja tugevdamist, et suurendada
finantsläbipaistvust ning võidelda ebaseaduslike rahavoogude vastu. Kuigi avaliku sektori
riigisisesed tulud on viimastel aastatel märkimisväärselt suurenenud, on
fiskaalsurve paljudes riikides jätkuvalt madal. Lisaks sellele, et avaliku
sektori riigisiseste vahendite läbipaistev kogumine ja kasutamine võimaldab
eelarvepoliitilist manööverdamisruumi riiklike investeeringute puhul arengu
prioriteetidesse, tugevdab see ka riigisisest vastutust ning edendab häid
suhteid valitsuse ja kodanike vahel. Seega on kõigi riikide ressursibaasi
suurendamine ja laiendamine ning selle haldamise ja tõhusa kasutamise
parandamine vaesuse kaotamise ja säästva arengu seisukohast olulise tähtsusega.
Looduskapitali
arvepidamise süsteem võib aidata loodusvarade poolest rikastel riikidel
tõhustada juhtimist ja suurendada läbipaistvust, mis aitab kaasa
majanduskasvule. Üleminek keskkonnahoidlikule majandusele pakub uusi olulisi
võimalusi jätkusuutliku majanduskasvu hoogustajana. EL on võtnud endale
ülesandeks oma sellekohaste jõupingutuste suurendamise, nii sisemiselt kui ka
arengumaadele antava toetuse kaudu. Rahvusvaheliste
finantsturgude üha suurem integratsioon ja majanduse globaliseerumine toob
kaasa uusi väljakutseid riigisiseste tulude suurendamise alal. Rahvusvaheline
koostöö, mis tagaks läbipaistva, koostööl põhineva ja õiglase maksukeskkonna,
on seega vajalik riigisiseste tulude mobiliseerimise suurendamiseks. Oluliseks aspektiks on
võlg ning seda tuleb arvestada riigi üldkulutuste kontekstis. Tõhusal
võlahaldusel põhinev jätkusuutlik laenurahastamine on finantsstabiilsuse ja jätkusuutliku
eelarvepoliitika aluseks. Kõik riigid peaksid võtma
endale kohustuseks avaliku sektori riigisiseste vahendite tõhusa
mobiliseerimise ja kasutamise, sealhulgas seoses selliste üleilmsete avalike
hüvedega nagu kliima ja bioloogiline mitmekesisus ning seoses sektoritega, mis
on vaesuse kaotamise ja säästva arengu seisukohalt otsustava tähtsusega, nagu
põllumajandus ja energeetika. Kõik riigid peaksid rakendama keskkonnaalaseid ja
sotsiaalseid tagatisi ning edendama ja rakendama programme, mis suurendavad
vastupanuvõimet ja seega hoiavad pikas perspektiivis kokku kulusid.
Kliimaeesmärkidega arvestamine avaliku sektori riigisiseses rahastamises on
tähtis nii kliimamuutuste leevendamise meetmete jaoks kasutada olevate
vahendite suurendamiseks kui ka selleks, et vältida jätkusuutmatuid
investeeringuid ja negatiivseid pikaajalisi kulusid. Kõik riigid peaksid
püüdlema valitsemissektori tulude optimaalse taseme saavutamise poole,
mõõdetuna näiteks maksude ja sisemajanduse koguprodukti (SKP) suhtena. Selleks
tuleks muu hulgas tugevdada asjaomaseid institutsioone, tõsta maksuasutuste
suutlikkust ja reformida riiklikke maksusüsteeme, et võimaluse korral laiendada
maksubaasi ning tagada aus ja õiglane maksupoliitika. Samuti peavad kõik riigid
tagama, et neil on kehtestatud süsteemid kõigi avaliku sektori vahendite
tõhusaks, jätkusuutlikuks ja läbipaistvaks haldamiseks, sealhulgas võla- ja
sularahahalduseks ning loodusvaradest saadava tulu haldamiseks. See nõuaks
valitsuse juhitud reformiprogrammide läbiviimist ja nende institutsioonide
tugevdamist, mis vastutavad eelarve planeerimise ja eelarvekontrolli eest.
Viimaste hulka kuuluvad sõltumatud riiklikud kõrgeimad kontrolliasutused,
parlamendid ja kodanikuühiskond. Tuleks soodustada avatud andmete poliitikat,
sealhulgas riiklike avatud andmete portaalide loomist. Tuleks tõhustada
rahvusvahelist koostööd ebaseaduslike rahavoogude vastases võitluses, et tagada
kohalikele ja rahvusvahelistele ettevõtjatele võrdsed tingimused
maksupoliitikas. Tuleks suurendada kaevandustööstuse läbipaistvust ja
aruandekohustust, sealhulgas avalikustades ettevõtjate poolt valitsustele
tehtavad maksed. Rahvusvahelist koostööd
tuleks tugevdada ka maksustamise vallas. Kõik riigid peaksid täitma maksunduse
hea juhtimistava miinimumnõudeid (läbipaistvus, teabevahetus ja õiglane
maksukonkurents) ning võtma endale kohustuse kehtestada maksudest
kõrvalehoidumise, maksustamise vältimise ja agressiivse maksuplaneerimise
vastased ning kahjustavat maksukonkurentsi vältivad siseriiklikud õigusnormid.
Kõik riigid peaksid tegelema maksubaasi kahanemist ja kasumi ümberpaigutamist
käsitlevate soovituste rakendamisega. 3.4. Rahvusvaheliste avaliku sektori vahendite mobiliseerimine
ja tõhus kasutamine Rahvusvahelised avaliku
sektori rahalised vahendid on jätkuvalt oluline element, mis toimib
katalüsaatorina arengumaade üldises rahastamises. Selle ambitsioonika kava
rakendamiseks on järgmise 15 aasta jooksul vaja neid vahendeid suurendada. ÜRO
peasekretäri kokkuvõtvas aruandes on toonitatud, et 2015. aasta järgne
arengukava peab põhinema universaalsuse, jagatud vastutuse ja solidaarsuse
põhimõtetel. Seetõttu toetab Euroopa Komisjon kindlalt ÜRO peasekretäri
üleskutset, et kõik arenenud riigid peaksid saavutama ÜRO eesmärgi, milleks on
arenguabi 0,7% osakaal kogurahvatulust, ning nõustuma konkreetsete ajakavadega,
et täita ametliku arenguabi alaseid kohustusi. Arenenud ja tärkava
turumajandusega riigid on viimasel kümnendil olnud globaalse majanduskasvu
edendajateks. Arvestades seda, et paljudes arengumaades tegeletakse jätkuvalt
majandusliku ja rahalise olukorra parandamisega, peavad rahvusvahelised avaliku
sektori vahendid 2015. aasta järgsel perioodil kasvama, et tõhusamalt
kiirendada muutuste tempot ning aidata muuta need jätkusuutlikuks. Kasvav arv
riike, kes ei ole OECD arenguabi komitee liikmed, pakuvad juba märkimisväärses
mahus rahastust. Need partnerid aitavad muuta arenguabi rahastamist
alternatiivsete koostööstrateegiate ja -viiside kaudu ja nad peaksid panustama
rohkem kõige enam abi vajavate riikide toetuseks. Nende olulisust arvestades ja
kooskõlas ÜRO peasekretäri kokkuvõtvas aruandes esitatud ettepanekutega peaksid
keskmisest suurema sissetulekuga riigid ja tärkava turumajandusega riigid
suurendama oma panust rahvusvahelisse avaliku sektori rahastamisse ning seadma
selleks konkreetsed eesmärgid ja tähtajad. EL ja selle liikmesriigid
annavad üle poole kogu ametlikust arenguabist ning see jääb nende ühiseks
kohustuseks. ELi rahaliste kohustuste tähtajad tuleks määrata osana eespool
nimetatud ülemaailmsest kohustusest tagada, et kõik suure sissetulekuga riigid
ning ka keskmisest kõrgema sissetulekuga riigid ja tärkava turumajandusega
riigid annaksid õiglase osa toetamaks vaesemaid riike rahvusvahelisel tasandil
kokkulepitud eesmärkide saavutamisel. Rahvusvaheliste avaliku
sektori vahendite roll ja asjakohasus on riigiti erinev. Vahendid tuleks
suunata sinna, kus vajadus on suurim ja kus need ka suurimat mõju avaldaksid.
Sellega seoses on oluline, et kõik rahastajad pingutaksid selle nimel, et muuta
kõige vaesemate riikide abistamise vähenemise suundumust. ÜRO peasekretär on
märkinud, et kõik suure sissetulekuga riigid peaksid järgima ÜRO eesmärki,
milleks on vähim arenenud riikidele antava arenguabi 0,15% osakaal
kogurahvatulust, nagu on sätestatud Istanbuli tegevuskavas[13]. Ka
keskmisest kõrgema sissetulekuga riigid ja tärkava turumajandusega riigid
peaksid suurendama vähim arenenud riikidele antavat toetusust ning seadma
selleks eesmärgid ja tähtajad. Kõikidelt rahastajatelt
pärinevaid rahvusvahelisi avaliku sektori vahendeid tuleb üle anda ja kasutada
tõhusalt kooskõlas isevastutuse, tulemustele keskendumise, kaasava partnerluse,
läbipaistvuse ja vastastikuse aruandluse põhimõtetega. Kõik rahastajad peaksid
tegema konkreetseid pingutusi, et suurendada läbipaistvust, tugevdada tulemuste
saavutamist ja aruandekohustust, toetada jätkusuutlike tulemuste mõõdetavust ja
tutvustamist, rakendada suuniseid tundlikes ja konfliktsituatsioonides[14] ning
vähendada rahvusvahelise abi ülesehituse killustatust. Majandusliku kitsikuse
ajal on avaliku sektori rahastamise potentsiaali täielik rakendamine olulise
tähtsusega. Ametlik arenguabi võib nõuetekohase kavandamise ja rakendamise
korral aidata edendada muid rakendusvahendeid. Paranenud maksu- ja
eelarvepoliitikat toetades võib ametlik arenguabi mitmekordistada riigisisest
avaliku sektori rahastamist, kombineeritud rahastamise ning avaliku ja
erasektori partnerluste kaudu võib see anda tõuke taristuprojektidele ning
soodustada vahetusi teaduse ja tehnoloogia vallas. Kuna 2015. aasta järgne
arengukava peab olema täielikus kooskõlas kliimaeesmärkidega ja neid toetama,
on oluline tagada, et 2015. aasta järgse arengukava rahastamisraamistik oleks
täielikult kooskõlas ja ühtlustatud kliimamuutustega seotud rahastamisega, nagu
on rõhutatud ÜRO peasekretäri kokkuvõtvas aruandes. Sellega seoses tuleb
märkida, et EL on juba otsustanud suunata ajavahemikul 2014–2020 20 % oma
eelarvest (sealhulgas välistegevuse vahenditest) kliimaga seotud projektidele
ja poliitikavaldkondadele. EL jääb samuti kindlaks kohustusele täita
rahvusvahelistest konventsioonidest tulenevaid kohustusi, muu hulgas seoses
bioloogilise mitmekesisuse ja muude ülemaailmsete küsimustega. 3.5.
Kaubanduse elavdamine vaesuse kaotamiseks ja säästva arengu edendamiseks Kaubandus on kaasava
majanduskasvu ja säästva arengu võtmetegur ja on seega 2015. aasta järgse
arengukava jaoks oluline rakendamisvahend. Tunnustades WTO
ülimuslikkust ülemaailmse tasandi kaubandusküsimustes, leiab EL, et
eeskirjadepõhine mitmepoolne kaubandussüsteem mängib hindamatut rolli kõigile
riikidele ja eelkõige arengumaadele võrdsete võimaluste loomisel. EL on
seepärast jätkuvalt täiel määral pühendunud Doha arengukavale ja Bali paketi
(eelkõige kaubanduse lihtsustamise lepingu ja vähim arenenud riike käsitlevate
punktide) rakendamisele, mis soodustavad vähim arenenud riikide täiendavat
integreerimist rahvusvahelistesse turgudesse ja ülemaailmsetesse
väärtusahelatesse. EL osaleb konstruktiivselt tulevastel läbirääkimistel Bali
kohtumise järgse tööprogrammi üle, et viia läbirääkimiste voor peatselt lõpule. Paljud riigid, eelkõige
tärkava turumajandusega riigid on edukalt ära kasutanud avatud
kaubandussüsteemi potentsiaali, et edendada oma kaubandust, ning nende SKP
kasvumäär on püsiv. Kuigi need muutused on päästnud sadu miljoneid inimesi
vaesusest, ei ole sugugi kõik arenguriigid selliseid tulemusi saavutanud.
Eelkõige vähim arenenud riigid on maailmakaubandusest jätkuvalt kõrvale jäänud.
Iga riigi peamine
ülesanne on hea juhtimistava ning usaldusväärsete siseriiklike strateegiate ja
reformide kaudu oma kaubanduspotentsiaal maksimaalselt ära kasutada kaasava
majanduskasvu ja säästva arengu saavutamiseks maksimaalselt ära kasutada.
Eesmärk on luua stabiilne regulatiivne keskkond, mis soodustab erasektorit ja
investeeringuid ning hõlbustab riigi integreerimist piirkondlikesse ja
ülemaailmsetesse väärtusahelatesse. Samas peavad riigid tagama rahvusvaheliselt
kokku lepitud tööõigusnormid ja tööjõu piisavad oskused, edendades samas
üleminekut keskkonnasäästlikule majandusele. Samas seisavad maailma
kõige haavatavamad riigid, eelkõige vähim arenenud riigid silmitsi suurte
takistustega, mis on seotud võimekuse puudumisega, ebapiisava infrastruktuuriga
või tootmise ebapiisava mitmekesistamisega. Nad vajavad tuge, et hõlbustada
nende integreerumist ülemaailmsesse kaubandussüsteemi ja seega saada sellest
maksimaalset majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast kasu. Sellega seoses
on tähtsal kohal parem turulepääs ja kaubandusabi. ELi turg on
arenguriikidele kõige rohkem avatud. EL on lihtsustanud oma päritolureegleid ja
andnud kõige enam abi vajavatele riikidele põhjalikumat teavet tema turule
pääsemise kohta. Samuti rakendab EL säästva arengu toetuseks ühepoolseid
vahendeid, sealhulgas üldist soodustuste süsteemi (GSP). Üldise soodustuste
süsteemi erikorra (GSP+) alusel pakub EL täiendavaid kaubandussoodustusi
haavatava majandusega riikidele, kes on võtnud endale kohustuseks rakendada
tulemuslikult 27 põhilist rahvusvahelist konventsiooni, mis käsitlevad inimõigusi
ja töötajate õigusi, keskkonnakaitset ning head juhtimistava. Lisaks pakub
algatus „Kõik peale relvade” tollimaksuvaba ja kvoodivaba turulepääsu vähim
arenenud riikide kõikidele toodetele peale relvade ja laskemoona. Kõik arenenud
riigid ja tärkava turumajandusega riigid peaksid tagama vähim arenenud riikide
toodetele tollimaksuvaba ja kvoodivaba turulepääsu. EL ja selle liikmesriigid
on ka maailma juhtivad kaubandusabi andjad: nende arvele langeb kolmandik
maailma abist. See hõlmab suutlikkuse arendamist, et vastata ELi standarditele
ning saada täiel määral kasu kaubanduslepingutest ja ELi ühepoolsetest
kaubandussoodustustest. 2015. aasta järgsete läbirääkimiste tulemuste valguses
soovib EL ajakohastada oma kaubandusabi strateegiat. Kõik arenenud riigid ja
tärkava turumajandusega riigid peaksid suurendama oma kaubandusabi vähim
arenenud riikidele ning andma seda kooskõlas arengu tulemuslikkuse
põhimõtetele. Kaubanduse täie
potentsiaali ärakasutamiseks peaksid kõik riigid oma kaubanduspoliitikas kajastama
üha enam piiritaguseid teemasid. Nende hulka kuuluvad kaubanduse lihtsustamine,
tehnilised normid ja standardid, tööõigus- ja keskkonnaalased õigusaktid,
investeerimine, teenused, intellektuaalomandi õigused ja riigihanked. EL
käsitleb neid teemasid oma kaubanduslepingutes, sealhulgas arengumaadega
sõlmitavates. Lisaks peaksid kõik riigid hindama kaubanduslepingute mõju
jätkusuutlikkusele ja vähim arenenud riikidele. EL on tõhustanud säästva
arengu lõimimist oma kaubanduspoliitikasse. See tähendab muu hulgas säästvat
arengut käsitlevate sätete, sealhulgas töö- ja keskkonnaaspektide
süstemaatilist lisamist kõigisse kaubanduslepingutesse, sealhulgas arenenud ja
arengumaadega sõlmitavatesse. Kodanikuühiskonna esindajate kaasamine nende
sätete rakendamisse on tulemuste saavutamiseks hädavajalik. Kõik riigid peaksid
tõhustama säästva arengu integreerimist oma kaubanduspoliitikasse. Kaubanduse ja säästva
arengu vastastikust tugevdamist saab edendada ka keskkonnatoodete,
-tehnoloogiate ja -teenuste, samuti keskkonnahoidlike toodete suhtes
kohaldatavate tariifsete ja mittetariifsete tõkete vähendamise või kaotamisega.
Sellega seoses on EL kindlalt pühendunud mitmepoolse keskkonnatoodete ja
-teenuste lepingu („keskkonnasõbralike kaupade leping”) kiirele sõlmimisele
ning kutsub käimasolevate läbirääkimistega liituma teisigi riike. Säästva arengu eesmärkide
saavutamiseks peab ümberkujundav kaubanduse tegevuskava suurendama
vastutustundlikku käitumist, parandama õigusnorme ja suurendama kõigi
tarneahelate läbipaistvust. Loodusvarad on kasutamise ja kauplemise kaudu
arengu hoovad, kuid enam tuleks soodustada loodusvarade ja toorainete
õiguspärast, vastutustundlikku, jätkusuutlikku ja läbipaistvat tarnimist,
kaubandust ja kasutust. Muu hulgas tuleks seda teha riigipõhist aruandlust
käsitlevate ELi õigusaktide ning kahepoolsete, näiteks puitu eksportivate
riikidega sõlmitavate lepingute kaudu. Euroopa Komisjon esitas hiljuti ka
ettepaneku, milles käsitletakse vastutustundlikku mineraalide hankimist
konflikti- ja riskipiirkondadest[15]. Tugevdada tuleks
rahvusvahelisi meetmeid võitlemiseks keskkonda kahjustava ebaseadusliku
kauplemisega (näiteks looduslike liikide, ohtlike ainete ja loodusvaradega).
Hea näide on siinkohal vabatahtlikud partnerluslepingud, mille üle peab EL läbirääkimisi
oma metsaõigusnormide täitmise järelevalve, metsahalduse ja puidukaubanduse
algatuse raames. Rahvusvaheliste suuniste
ja standardite, samuti avaliku ja erasektori jätkusuutlikkuse tagamise kavade
(nt õiglase kaubanduse kavad) väljatöötamine võib ka tuua majanduslikku,
keskkonnaalast ja sotsiaalset kasu. 3.6.
Muutuste hoogustamine teaduse, tehnoloogia ja innovatsiooni kaudu Teaduse, tehnoloogia ja
innovatsiooni abil loodud lahendused aitavad viia ellu nägemust maailmast
pärast 2015. aastat. Teadus, tehnoloogia ja innovatsioon, sealhulgas
digiteerimine, võivad suhteliselt lühikese aja jooksul tuua kaasa olulisi
muudatusi, kuid need ei lahenda automaatselt sotsiaalseid ja
keskkonnaprobleeme. Seepärast peavad kõik sidusrühmad ära kasutama teaduse, tehnoloogia
ja innovatsiooni pakutavaid võimalusi, et soodustada arukat, jätkusuutlikku ja
kaasavat majanduskasvu. Seetõttu peavad kõik partnerid edendama innovatsiooni,
mis aitab kodanikel välja tulla vaesusest, loob kvaliteetseid töökohti,
optimeerib keerukaid süsteeme ja väärtusahelaid, toetab jätkusuutlikke
tarbimis- ja tootmismustreid, vähendab vastuvõtlikkust katastroofidele ja
muudele õnnetustele ning soodustab nappide ressursside tõhusamat kasutamist.
Selleks et edendada ja toetada teadust, tehnoloogiat ja innovatsiooni, peavad
kõik riigid edendama vajalikke kõrgemaid ning erioskusi. Eriti arengumaades tuleks
täielikult ära kasutada info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning nende
rakenduste potentsiaali kaasava ja jätkusuutliku kasvu, innovatsiooni ja
ettevõtluse mootoritena. Kuna suurem osa
tehnoloogiaid kuulub ettevõtjatele, saab nende siire toimuda vaid ühiselt
kokkulepitud tingimustel, pidades seejuures kinni ka nende
intellektuaalomandiõigustest. Valitsused peaksid tehnoloogia levitamise,
jagamise ja siirde lihtsustamist soodustama toetava keskkonna ja siseriiklike
stiimulitega, mis on suunatud jätkusuutlikkusele ja tagavad
intellektuaalomandiõiguste piisava kaitse vastavalt WTO reeglitele. Toetada
tuleks avaliku ja erasektori partnerlusi ja investeeringuid teadusesse ja
arendustegevusse, tagades seejuures nende panuse jätkusuutlikusse arengusse. Kõik riigid peaksid
tihendama kahepoolset, piirkondlikku ja mitmepoolset koostööd teaduse,
tehnoloogia ja innovatsiooni ning lahendustele suunatud teadusuuringute vallas,
sealhulgas IKT vallas, et kaasa aidata säästva arengu eesmärkide täitmisele.
Selleks et soodustada kesksete ja keskkonnahoidlike tehnoloogiate
väljatöötamist ning juurdepääsu neile, ei ole vaja mitte üksnes põhja-lõuna
koostööd, vaid ka lõuna-lõuna ja kolmnurkset koostööd, eelkõige vähim arenenud
riikide puhul. Tärkava turumajandusega riigid täidavad olulist rolli
tehnoloogia arendamisel ja siirdel ning vähim arenenud riikide suutlikkuse
arendamisel, samuti teaduslikus ja tehnilises koostöös. Tehnosiirdealane koostöö
peaks minema kaugemale pelgalt tehnoarendusest, hõlmates pikemaajalisi
investeeringuid, mis on kohandatud kohaliku kontekstiga, kaasavad kogukondi ja
kasutajaid ning tagavad inimeste ja keskkonna vajaduste arvessevõtmise („inim-
ja keskkonnakeskne disain”). ÜRO peaks jätkuvalt
soodustama juurdepääsu olemasolevat tehnoloogiat käsitlevale teabele ning
toetama tehnoloogiamehhanismide, sealhulgas uute mehhanismide sidusust ja
kooskõla. Lisaväärtuse loomiseks ja dubleerimise vältimiseks teeb Euroopa
Komisjon ettepaneku, et iga uus mehhanism peaks toimima olemasolevate algatuste
kliiringukojana, arendades mehhanismidevahelist kooskõla ja sünergiat, tagades
seejuures kõigi asjaomaste sidusrühmade osalemise. Sellele eesmärgile võiks kaasa
aidata võrguplatvormi loomine, mis tugineks olemasolevatele algatustele ja
täiendaks neid, nagu soovitatakse ÜRO peasekretäri kokkuvõtvas aruandes. EL on pühendunud teaduse,
tehnoloogia ja innovatsiooni edendamisele nii enda sees kui ka koostöös rahvusvaheliste
partnerriikide ja -piirkondadega. 60 % ELi teadus- ja innovatsiooniprogrammi
Horisont 2020 eelarvest on suunatud jätkusuutliku arengu toetamisse ning on
avatud osalistele üle maailma. EL toetab vaba juurdepääsu väljaannetele ning
katseprojektina ka andmetele, mis pärinevad Horisont 2020 raames rahastatud
riiklikest teadusuuringutest, et edendada teadmiste jagamist ning teadus- ja
innovatsioonisuutlikkust muu hulgas arengumaades. EL toetab arengukoostöö
raames kõrgharidusprogrammide kaudu innovatsiooni- ja tehnosiirdevõimekust,
eelkõige jätkusuutliku põllumajanduse ja toiduohutuse vallas. Selle eesmärgiks
on suurendada jätkusuutlikkust, viies põllumajandustootmise jätkusuutliku kasvu
teele ja teisendades teadustulemused praktilisteks lahendusteks. Mitmesuguste
partnerluste osalisena osaleb EL ka kriisi- ja katastroofiennetuses, nendeks
valmistumises ja neile reageerimises. 3.7.
Riigisisese ja rahvusvahelise erasektori mobiliseerimine Jätkusuutlikule arengule
ülemineku põhiosalised on ettevõtjad ja tarbijad, kuna erasektor, mis hõlmab
osalisi alates väikestest sidusrühmadest kuni suurte rahvusvaheliste
ettevõteteni, on innovatsiooni, jätkusuutliku majanduskasvu, töökohtade
loomise, kaubanduse ja vaesuse vähendamise oluline mootor. Tal on oluline roll
ka investeerimisel ressursitõhususse ja taristusse, näiteks jätkusuutlikesse
transpordisüsteemidesse, energiavõrkudesse ja digitaaltaristusse, mis on riigi
majanduskasvu seisukohast olulised. Seetõttu nõuab 2015. aasta järgse
arengukava rakendamine ärikeskkonda, mis toetaks erasektori algatusi, mikro-,
väike- ja keskmise suurusega ettevõtteid, kaasaks naisi ning süvendaks
finantsalast kaasamist. Tarbijad peaksid saama võimaluse teha informeeritud
valikuid; selleks tuleks parandada teavet toodete jätkusuutlikkuse kohta, muu
hulgas edendades ja kasutades jätkusuutlikkusmärgistust. Jätkusuutlikkuse
standardite ja kriteeriumidega seonduvad mitmed meetmed säästva arengu
eesmärkide saavutamiseks, näiteks maksusoodustused, riigihanked, ettevõtte
aruandlus ja toodete märgistamine. Ehkki ettevõtete
tulemused oma keskkonna- ja sotsiaalmõju leevendamisel paranevad, on
erasektoril tohutu potentsiaal veelgi parandada oma panust vaesuse kaotamisse
ja jätkusuutlikusse arengusse. Ettevõtted peaksid süstemaatiliselt analüüsima
nende poolt kasutatavate ja valmistatavate toodete keskkonna- ja sotsiaalmõju,
analüüsides nende elutsüklit. Ettevõtetel on võimalik kasutada paljusid
erinevaid standardeid, põhimõtteid ja suuniseid ning 2015. aasta järgne
arengukava pakub suurepärast võimalust hakata nende küsimustega tegelema. Üheks
näiteks on töö põllumajanduse vastutustundlike tarneahelate suuniste
väljatöötamisel. Selleks et kujundada
ühine nägemus jätkusuutlikust ja kaasavast majanduskasvust, peavad valitsused
ja erasektor tegema koostööd. Valitsused kujundavad seejuures reguleerivat
keskkonda, tagavad eeskirjade täitmise ja näevad ette stiimulid, erasektor aga
suurendab oma investeeringute jätkusuutlikkust. Avalike vahendite ning
rahvusvaheliste finantsasutuste laenude ja erasektori vahendite ühendamise
ulatus suureneb eelseisvatel aastakümnetel jätkuvalt, sealhulgas jätkusuutlike
investeeringute puhul nutikasse kliimataristusse ja ettevõtetesse ning
finantsalase kaasamise süvendamiseks. Erasektori arendamise
oluline eeltingimus on juurdepääs rahastamisele koos pädeva õigusraamistiku ja
kohtustruktuuridega. Lihtsad, läbipaistvad ja stabiilsed eeskirjad ja
institutsioonid, mida toetavad toimivad õigusemõistmise ja vaidluste
lahendamise süsteemid, on olulised elemendid kaasava ja toetava
ettevõtluskeskkonna puhul ning jätkusuutlike investeeringute edendamiseks.
Kohalikele ja riiklikele asutustele on proovikiviks tingimuste loomine
mitteametliku sektori järkjärgulise ametlikuks muutmise edendamiseks (millega
kaasnevad paremad teenused ja suuremad maksutulud), pidurdamata dünaamikat ja
innovatsiooni. Innovatiivseid
ärimudeleid, mis kaasavad vaesed majandusellu kas tarbijate või tootjatena,
tuleks toetada kui jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu saavutamise
vahendeid. Ettevõtteid tuleks julgustada jätkama edukaid algatusi, mille
eesmärk on parandada töötingimusi ja keskkondlikke võimalusi, mille näideteks
on Bangladeshi tule- ja ehitusohutuse kokkulepe[16] ning
ELi ettevõtluse ja bioloogilise mitmekesisuse platvorm[17]. Erasektor võib olla ka muudatuste
mootoriks, lahendades selliseid küsimusi nagu läbipaistvus, töötingimused,
töötervishoid ja -ohutus, juurdepääs sotsiaalkaitsele, enda kuuldavaks tegemine
ja suuremad õigused, samuti jäätmed, reostus, ressursitõhusus ja
keskkonnakaitse. Erasektor võib aktiivselt toetada ka õigusriigi tugevdamist.
Suurem ressursitõhusus ja liikumine ringmajanduse suunas on ka majanduslikult
mõttekas. Suurema ettevõtlus- ja tootjavastutuse kaudu, eelkõige suurema
võimendusefektiga sektorites, näiteks põllumajanduses, energeetikas,
digitaaltehnoloogiates, taristus ja rohelistes sektorites, on erasektori mõju
tohutu ja aitab saavutada kaasavat ja jätkusuutlikku majanduskasvu. See
omakorda toob kaasa positiivse tagasiside, kuna puuduste kõrvaldamine näiteks
transpordi- või energiataristus lahendab majanduskasvu olulised kitsaskohad
paljudes vähim arenenud riikides ja kaotab takistused nende sisenemisele
ülemaailmsetesse väärtusahelatesse. Ettevõtlusalgatuste
võimendamiseks on vaja mitme osalisega partnerlusi. Väikesed ja keskmise
suurusega ettevõtted on töökohtade loomise olulised mootorid, kuid tihtipeale
ei suuda nad pakkuda mastaabisäästu ega investeerida innovatiivsesse
tehnoloogiasse või täielikult osaleda jätkusuutlikkusprogrammides. Partnerlus
suurte rahvusvaheliste ettevõtetega näiteks ÜRO algatuse Global Compact[18]
raames võib aidata väikestel ja keskmise suurusega ettevõtetel täita oma
jätkusuutliku arengu ja innovatsiooni potentsiaali. EL
juba teeb palju arengumaade erasektori suuremaks kaasamiseks ja jätkab oma
jõupingutusi. Arengukoostöö kaudu toetab EL ettevõtete osalemist jätkusuutlikus
energeetikas, jätkusuutlikus põllumajanduses, kalanduses, metsanduses ja
agrotööstuses, IKTs, jätkusuutlikus taristus, keskkonnasäästlikus taristus ning
keskkonnasäästlikes majandussektoreis. EL toetab ettevõtete suuremaid ja
vastutustundlikumaid investeeringuid arengumaadesse, kasutades muu hulgas
diferentseeritud ja spetsiifilist lähenemisviisi ebakindlates ja konfliktidest
räsitud riikides, mis vajavad sotsiaalse sidususe, rahu ja poliitilise
stabiilsuse taastamiseks hädasti suuremal arvul töökohti ja majanduslikke
võimalusi. EL teeb partnervalitsustega koostööd toetava ettevõtluskeskkonna
loomisel, suurendades muu hulgas toetust väikestele ja keskmise suurusega
ettevõtetele, edendades ökoettevõtlust, toetades naisettevõtjaid ja -töötajaid
ning süvendades finantsalast kaasatust. EL astub samme , et suurendada turul ettevõtete sotsiaalse ja
keskkondliku vastutuse tunnustamist, levitada head tava, parandada enese- ja
koosregulatsiooni protsesse ningtäiustada sotsiaalse ja keskkonnateabe avaldamist
ettevõtete poolt. Samuti
jätkab ta dialoogis partnerriikidega muu hulgas ettevõtete sotsiaalset
vastutust käsitlevate jätkusuutlikkuse suuniste edendamist. EL toetab aktiivselt ettevõtete tähenduslikku osalemist ning
rahvusvaheliselt kokkulepitud põhimõtete ja suuniste, sealhulgas ÜRO
äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtete, omaksvõttu. 3.8.
Rände positiivse mõju rakendamine Ülemaailmsete trendide
hulgas, millel on 2015. aasta järgsele arengukavale ulatuslik ja keeruline
mõju, kujutab ränne endast näidet probleemist, mille lahendamise viis võib
säästva arengu eesmärkide saavutamisele positiivselt kaasa aidata. Üksikisikute puhul võib
ränne olla üks võimsamaid ja kiirema mõjuga vaesuse vähendamise strateegiaid.
Inimesed kolivad mujale, et pääseda vaesusest ja konfliktist, kohaneda
kliimamuutuse, keskkonna- ja majandusšokkidega, otsida kaitset tagakiusamise
või olulise kahju eest ning parandada oma perekonna sissetulekut, tervist ja
haridust. Ehkki ränne on kahtlemata kaasa aidanud paljudele aastatuhande
arengueesmärkide täitmisel tehtud edusammudele, võib sunnitud või kontrollimatu
ränne kaasa tuua isiku sattumise raskesse olukorda, suurendada riski, et
migrandid langevad inimkaubitsejate küüsi, kurnata ressursse sihtriikides ja
suurendada sotsiaalseid pingeid. Kõik riigid peavad tegema jõupingutusi rände
tõhusaks haldamiseks, pidades täielikult kinni migrantide õigustest ja austades
nende inimväärikust, vähendades seega nende haavatavust. Võttes arvesse, et
ränne toimub kõigis suundades, nõuab selle tulemuslikum juhtimine tugevamat
partnerlust riikide ja muude sidusrühmade vahel. Uus ülemaailmne
partnerlus peaks toetama suuremale koostööle suunatud lähenemisviisi, et
suurendada rahvusvahelise rände positiivset mõju jätkusuutlikule arengule ja
vähendada haavatavust. Rahvusvaheline kogukond peaks pühenduma koostööle
laiaulatusliku raamistiku väljatöötamisel, mis tegeleks nii seadusliku kui ka
ebaseadusliku rändega lähte-, transiit- ja sihtriikides, hõlmates ka selliseid
aspekte nagu tervishoid, haridus ja tööhõive. Vajame algatusi, mille tulemusel
jääks seaduslikele migrantidele nende teenitud tulust kätte rohkem ; selleks
tuleb vähendada eelkõige rahaülekannete kulusid ja töölevõtukulusid. Samuti
peaks neil olema võimalik nõuda väljateenitud sotsiaalhüvede ülekandmist ning
kasutada oma potentsiaali täielikult; selleks tuleb tunnustada nende oskusi ja
kvalifikatsiooni ning võidelda seejuures diskrimineerimisega. Rahvusvaheline
vastutus rände haldamise eest peab olema jagatud. Rahvusvaheline kogukond võiks
edendada ka meetmeid, millega tagatakse migrantide juurdepääs avalikele
teenustele, tervishoiule, haridusele ja muudele teenustele. EL on esimesena
võtnud käsile tasakaalustatud ja kõikehõlmava rändealase välispoliitika : rände
ja liikuvuse suhtes võetud üldise lähenemisviisi[19]. See
on arenenud tõhusa raamistikuna, milles kaasatakse kolmandaid riike ja
piirkondi rände- ja varjupaigaküsimuste lahendamisse vastastikku kasulikul
viisil. Selle lähenemisviisi raames on EL saanud positiivse kogemuse rände- ja
arengueesmärkide sidususe tagamisel. Selleks et minna veelgi kaugemale, on
Euroopa Komisjon välja töötamas Euroopa rändekava, mille lähenemisviis on
tasakaalustatud ja kõikehõlmav, et paremini ühendada ELi rände- ja
välispoliitika, sealhulgas arengupoliitika, toetades ulatuslikumat välis- ja
sisekoostööd.
IV. ÜLEILMSE PARTNERLUSE PÕHIKOMPONENDID – KONTROLL,
ARUANDLUS JA LÄBIVAATAMINE
Kuna
2015. aasta järgse arengukava edu sõltub riikide koostööst ja oma kohustuste
täitmisest, on oluline rakendamisel tehtud edusamme kontrollida ja need läbi
vaadata. Kontrolli, aruandluse ja läbivaatamise raamistik peaks moodustama
arengukava lahutamatu osa ning seda peaksid toetama läbipaistvuse, kaasamise,
reageerimisvõime, tõhususe ja tulemuslikkuse põhimõtted. See peab hõlmama
säästva arengu eesmärkide kõiki aspekte ning kõiki rakendusviise, sealhulgas
kõiki rahastamisviise. Protsess peaks aitama riikidel maksimeerida edusamme,
koostada ja hinnata tulemuslikku poliitikat, jagada kogemusi ning parimat tava,
julgustades neid kõike seda tegema. Protsess peab aga olema ka tõhus ja
tulemuslik, lisades väärtust, kuid vältides jõupingutuste ja ressursside
dubleerimist. Raamistik peaks tuginema juba kehtestatud kontrolli- ja
aruandlussüsteemidele, näiteks rahvusvaheliste lepingute alusel kehtestatutele.
Nagu
on nimetatud ÜRO peasekretäri kokkuvõtvas aruandes, peab uus arengukava saama
osaks rahva (sh kodanikuühiskonna ja erasektori) ning riigi vahelisest
lepingust. Raamistik peaks tuginema mitmekihilisele lähenemisviisile, toimides
kohalikul, riiklikul, piirkondlikul ja rahvusvahelisel tasandil, tagades
nendevahelise kooskõla ning kaasates kõigi sidusrühmade esindajaid, toetades
nende osalemist nii kontrollis kui ka aruandluses. Tähelepanu tuleks pöörata
diskrimineeritud rühmade ja haavatavas olukorras olevate inimeste vajadustele.
Riikide valitsused peavad vastutama nii siseriiklike sidusrühmade ees kohalike
edusammude eest kui ka rahvusvahelise kogukonna ees ülemaailmsetesse
eesmärkidesse panustamise eest. Saades indu ülemailmsetest ambitsioonidest,
peab iga valitsus 2015. aasta järgse arengukava alusel võtma ambitsioonikaid
riiklikke meetmeid, võttes arvesse kohalikke tingimusi ja suutlikkust. Riiklik
kavandamine peaks olema kaasav ja läbipaistev. Eduaruannetes tuleks arvesse
võtta kodanikuühiskonna seisukohti ja need peaksid olema avalikult
kättesaadavad, et tagada avalikkuse ulatuslik osalemine 2015. aasta järgse
arengukava protsessis. Piirkondlik
tasand võiks pakkuda kasulikku foorumit vastastikuseks läbivaatamiseks ja
õppimiseks ning innustada riike seadma ambitsioonikaid eesmärke ja stimuleerima
rakendamist. Piirkondliku tasandi töö võiks kaasa aidata ka edusammudele
piiriülestes küsimustes, näiteks vesikonna integreeritud majandamises, ning
ühistes eesmärkides, näiteks energiatõhususes, taastuvenergias ja tervetes
kalavarudes. Üleilmsel tasandil tuleks ülemaailmsete eesmärkide saavutamist
hinnata riiklike aruannete alusel, mida täiendavad muud, näiteks konkreetseid
eesmärke või teemasid käsitlevad aruanded. ÜRO
kõrgetasemeline poliitiline säästva arengu foorum on selles küsimuses
põhifoorumiks ning omab keskset järelevalvefunktsiooni, hoides alal poliitilist
pühendumust, soodustades tehtud edusammude ja parimate tavade järelevalvet ning
esitades ka soovitusi riiklikul või rahvusvahelisel tasandil võetavateks
täiendavateks meetmeteks. Foorum võiks täiel määral ära kasutada kogemusi, mis
on saadud ülemaailmse tulemusliku arengukoostöö partnerlusest, mis pakub
kasulikke meetodeid, sh riigi juhtimisel toimuvate mitmeid sidusrühmi hõlmavate
dialoogide, andmete kogumise ja seire alal. See tõestab, millisel määral suudab
kaasav järelevalvemenetlus muuta käitumist ja püüdluseid. Tuleks märkida, et
mitmed muud valdkondlikud ÜRO organid võivad anda olulise panuse 2015. aasta
järgse arengukava järelevalvele ja läbivaatamisele ning teostavad juba praegu
järelevalvet võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmise üle. Ülemaailmse
säästva arengu aruandes võiks esitada põhjaliku ülevaate tehtud edusammudest.
Samuti tuleks võtta arvesse arengukoostöö foorumi tehtavat tööd ning ÜRO eri
organid peaksid andma panuse ÜRO ühtse tegutsemise põhimõttest lähtuvasse
aruandlusse. Usaldusväärse järelevalve ja läbivaatamise tagamise
ulatuslikumate jõupingutuste raames peaks 2015. aasta järgset arengukava
toetama uuendatud OECD / arenguabi komitee mõõtmisraamistik, mis võimaldab
seostatult jälgida kõigi üleilmsete eesmärkidega seonduvat välisrahastamist.
Samuti peaks see nõuetekohaselt määrama kindlaks toetust mittehõlmava
rahastamise väärtuse ning kehtestama õiged stiimulid arenguabi rahastamiseks.
Arenguabi komitee 2014. aasta detsembris toimunud kõrgetasemelisel kohtumisel
tehti edusamme seoses üleminekuga arengu välisrahastamise tänapäevasele
praktikale ning kõige enam abi vajavate riikidele laenamist takistavate
asjaolude kaotamisega. Lahendamata töövaldkondades on vaja teha jätkuvaid
jõupingutusi. Tõhus järelevalve, läbivaatamine ja aruandlus
sõltuvad usaldusväärsetest andmetest ja informatiivsetest edunäitajatest, mida
saab riigiti ja piirkonniti võrrelda. Tuleks kehtestada asjakohased ja
tulemustele orienteeritud põhinäitajad, mis hõlmavad enamat kui SKP ja
võimaldavad mõõta tehtud edusamme nii kvantitatiivselt kui ka kvalitatiivselt.
Euroopa Komisjon toetab ÜRO peasekretäri ettepanekut, mille kohaselt töötatakse
näitajad välja ÜRO süsteemi juhtimisel ekspertide juhitud tehnilise protsessi
käigus, millesse EL on valmis oma panuse andma. Eduaruannete aluseks peaksid
olema avatud, usaldusväärsed ja ajakohased andmed, mis peaasjalikult pärinevad
riiklikest statistikasüsteemidest ja mis on võimaluse korral liigendatud
tasandite ja rühmade kaupa. Selle toetamiseks on
tarvis parandada andmete kättesaadavust ja kvaliteeti. Tuleks ära kasutada
tehnika arengu pakutavaid võimalusi, eelkõige uut IKT-d, et kasutada
suuremahulisi andmeid („suurandmed”) ning tugevdada reaalajas toimuvat
jälgimist ja liigendatud andmete kogumist. Lisaks sotsiaal-majanduslikele
andmetele võiksid olla abiks ka georuumilised andmed (nt ELi Copernicuse
programmist, Maa jälgimise süsteemide süsteemist ja ülemaailmsest kliimaseiresüsteemist
saadud andmed) ning kohapealne järelevalve. Üleilmne suundumus kasutada enam
avatud andmeid annab võimaluse suurendada läbipaistvust, valitsemise tõhusust,
parandada tõenditel põhinevat poliitikakujundamist ning aruandlust. „Andmerevolutsioon” –
muutused selles, kuidas andmeid toodetakse ja kasutatakse säästva arengu
toetamiseks – suurendaks läbipaistvust ja üldsuse juurdepääsu, parandaks
riikliku ametliku statistika kvaliteeti ja võrreldavust ning rakendaks
teadusuuringud ja tehnoloogiad andmete kogumise ja analüüsi heaks. Edusammude
jälgimine peab olema jõukohane ka vähim arenenud riikide jaoks, ilma et tehtaks
järeleandmisi arengukava ümberkujundavate eesmärkide osas. Tuleb teha
täiendavaid jõupingutusi ja rakendada uuenduslikke lähenemisviise andmete
kogumiseks konfliktidest mõjutatud ja ebakindlates piirkondades. EL on jätkuvalt
pühendunud tugeva ja laiahaardelise järelevalve-, aruandlus- ja
läbivaatamisprotsessi väljatöötamisele ja rakendamisele. Strateegiast „Euroopa
2020” saadud õppetunnid võivad olla kasulikud järelevalve ja läbivaatamise
jaoks, kuna EL on kehtestanud näitajad, mis aitavad liikmesriikide tehtavaid
edusamme kindlaks teha ja võrrelda ning anda suuniseid, et aidata
liikmesriikidel kiirendada edasiminekut eesmärkide suunas.
V. EDASISED SAMMUD
Tuginedes nõukogu
varasematele järeldustele 2015. aasta järgse ümberkujundava arengukava kohta,
on käesolev teatis aluseks, millest lähtuvalt kujundatakse välja ELi seisukohad
Addis Ababas 2015. aasta juulis toimuvaks kolmandaks arengu rahastamise
konverentsiks ja New Yorgis 2015. aasta septembris toimuvaks 2015. aasta
järgset arengukava käsitlevaks ÜRO tippkohtumiseks. Käesolev teatis aitab
samuti valmistuda Pariisis 2015. aasta detsembris toimuvaks ÜRO kliimamuutuste
raamkonventsiooni osaliste 21. konverentsiks. EL ja selle liikmesriigid
jätkavad läbirääkimiste ajal üksikasjalikemate ühiste seisukohtade
väljatöötamist, et ELil oleks võimalik kõneleda ühel häälel[20]. EL on valmis etendama
2015. aasta jooksul toimuvatel valitsustevahelistel läbirääkimistel
konstruktiivset rolli ja aitama kaasa tõeliselt ümberkujundava arengukava
vastuvõtmisele. Euroopa Komisjon on valmis täitma oma osa arengukava
täiemahulises rakendamises nii ELi piires kui ka oma välistegevuse kaudu,
kasutades vajaduse korral Euroopa välisteenistuse abi ning tehes koostööd kõigi
oma partneritega. [1]
A/68/970, „Report of the Open Working Group of the General Assembly on
Sustainable Development Goals”, 12. august 2014. [2]
A/69/315*, „Report of the Intergovernmental Committee of Experts on Sustainable
Development Financing”, 15. august 2014. [3]
A/69/700, „The Road to Dignity by 2030: Ending Poverty, Transforming All Lives
and Protecting the Planet”, 4. detsember 2014. [4]
COM(2013) 92, „Inimväärne elu kõigile: vaesuse kaotamine ja maailmale säästva
tuleviku tagamine”, 27. veebruar 2013. [5]
COM(2013) 531, „Pärast aastat 2015: eesmärgiks ulatuslik ja terviklik
lähenemisviis vaesuse kaotamise ja säästva arengu rahastamisele”, 16. juuli
2013. [6]
COM(2014) 335, „Inimväärne elu kõigile: nägemusest ühise tegutsemiseni”, 2.
juuni 2014. [7]
11559/13 „2015. aasta järgne üldine tegevuskava”, 25. juuni 2013. [8]
17553/13 „Vaesuse kaotamise ja säästva arengu rahastamine pärast 2015. aastat”,
12. detsember 2013. [9]
16827/14, „2015. aasta järgne ümberkujundav arengukava”, 16. detsember 2014. [10]
KOM(2010) 2020, „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava
majanduskasvu strateegia”, 3. märts 2010. [11]
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 208 lõige 1. „...Liit võtab
arengukoostöö eesmärke arvesse muu sellise poliitika puhul, mida ta rakendab ja
mis tõenäoliselt mõjutab arengumaid”. [12]
Otsus nr 1386/2013/EL, 20. november 2013, milles käsitletakse liidu üldist
keskkonnaalast tegevusprogrammi aastani 2020 „Hea elu maakera võimaluste
piires”. [13] A/CONF.219/7,
„Report of the Fourth United Nations Conference on the Least Developed
Countries”, 9.–13. mai 2011. [14] Näiteks
uus kokkulepe tegevuse kohta ebakindlates riikides (2012) ning põhimõtted hea
rahvusvahelise tegevuse kohta ebakindlates riikides ja olukordades (OECD,
2007). [15]
COM(2014) 111, Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse
liidu süsteem konflikti- ja riskipiirkondadest pärit tina, tantaali, volframi
ja nende maakide ning kulla vastutustundlike importijate tarneahelaga seotud
hoolsuskohustuse täitmist käsitleva enesesertifitseerimise jaoks, 5. märts
2014. [16]
Vt http://bangladeshaccord.org/. [17]
Vt http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/business/index_en.html. [18]
Vt https://www.unglobalcompact.org/. [19]
KOM(2011) 0743, „Rände ja liikuvuse suhtes võetud üldine lähenemisviis”, 18.
november 2011 ning 9417/2012, nõukogu järeldused rände ja liikuvuse suhtes
võetud üldise lähenemisviisi kohta, 3. mai 2012. [20]
Vt 16827/14, „2015. aasta järgne ümberkujundav tegevuskava”, 16. detsember 2014. LISA Käesolevas
lisas loetletakse üles mitmed võimalikud meetmed, mis võiksid aidata kaasa
2015. aasta järgse tegevuskava tulemuslikule rakendamisele. Samuti esitatakse
selles ettepanekud meetmeteks, mida võiks võtta just EL, tingimusel et jõutakse
kokkuleppele üldraamistikus ja selle rakendusviisides. 1) Kaasaaitav ja soodne
poliitiline keskkond kõigil tasandeil Kõigi meetmed ·
Konkreetsete
säästva arengu eesmärkide saavutamisele kaasa aitava poliitilise keskkonna
loomine integreeritud ja ühtsete poliitikameetmete kaudu, tuginedes järgmistele
põhimõtetele: inimõigused, hea juhtimistava, õigusriik, demokraatlike
institutsioonide toetamine, kaasamine, mittediskrimineerimine ja sooline
võrdõiguslikkus. ·
Kogemuste
vahetamine järgmistes valdkondades: tulemuslikud majandusinstrumendid,
reguleerivad raamistikud ja õigusnormide täitmise tagamine, riiklik poliitika
ja jätkusuutlikkuse valdkonna parimad tavad (nt maksusoodustused, subsiidiumide
läbivaatamine ja hanked). ·
Kõik
arenenud riigid ja tärkava turumajandusega riigid peaksid kohustuma looma
süsteemid, millega süstemaatiliselt hinnatakse uue poliitika vastuvõtmise mõju
arengumaadele. ·
Avaliku
sektori asutuste innustamine korraldama hankeid nii palju kui võimalik
jätkusuutlikult, kasutades näiteks kriteeriume, millega tekitada või suurendada
nõudlust jätkusuutlike toodete ja teenuste järele, samuti toetama parimate
tavade vahetamist. ·
Riikliku
ja rahvusvahelise tasandi poliitika sidususe suurendamine, et tagada nende
toetus 2015. aasta järgse tegevuskava rakendamisele. ·
Kaasaaitava
poliitika ja institutsionaalse keskkonna kujundamise ja tugevdamise toetamine
muudes riikides, sealhulgas ebakindlas olukorras olevais. ·
Sõltumatute
ja tõhusate kohtusüsteemide sisseseadmine. ·
Rahvusvaheliste
lepingute ja raamistike (sh Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni
põhikonventsioonide, mitmepoolsete keskkonnalepingute, üleilmsete avalike
hüvede lepingute, säästva tarbimise ja tootmise programmide kümneaastase
raamistiku, rahvusvaheliste tervise-eeskirjade ja ÜRO katastroofiohu vähendamise
raamistiku) ning nende rakendamise tugevdamine, et tagada nende vahel parem
integratsioon ja kooskõla. ·
Rahvusvaheliste
jätkusuutlikkusstandardite väljatöötamise toetamine.
Töö
selle tagamiseks, et mitmepoolsed institutsioonid toimiksid sidusalt ja
üksteist täiendavalt.
ELi meetmed Lisaks: ·
Poliitikavaldkondade
arengusidususe lähenemisviisi ulatuslikuma rahvusvahelise kasutamise
edendamine. ·
2015.
aasta järgse tegevuskava ning tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa
2020” omavahelise sidususe tagamine eelkõige kliimamuutuse, taastuvenergia,
ookeanide, jäätmete ja ressursitõhususe valdkonnas. ·
Aktiivne
osalemine dialoogides ning partnerriikide abistamine nende jõupingutustes
tugevdamaks oma reguleerivaid raamistikke, kohtusüsteeme, majandusinstrumente,
sotsiaaltingimusi, jätkusuutlikke hankeid ja muid nendega seotud
poliitikavaldkondi ning rakendamaks ja täitmaks õigusnorme, kasutades muu
hulgas rahvusvahelisi partnerlusi, teadmiste vahetust ja suutlikkuse
arendamist. ·
Panustamine
rahvusvaheliste lepingute (sh üleilmsete avalike hüvede (nt kliima-, elurikkuse
või ookeanide) lepingute) ja nende rakendamise tugevdamisse, et tagada nende
parem integratsioon ja kooskõla (eelkõige erinevate mitmepoolsete
keskkonnalepingute puhul). ·
Osalemine
rahvusvaheliste jätkusuutlikkusstandardite väljatöötamisel. 2) Suutlikkuse arendamine tegevuskava täitmiseks Kõigi meetmed ·
Kõik
rahvusvahelised koostööpartnerid peaksid üksteist toetama suutlikkuse
arendamisel õppealaste algatuste ja võrgustike kaudu. ·
Suutlikkuse
arendamise konkreetsete tulemuste kontroll ja läbivaatamine ning vajaduse
korral nende integreerimine poliitilisse dialoogi. ELi meetmed Lisaks: ·
Kõigi
koostöövaldkondade suutlikkuse arendamise toetamise parandamine ja
peavoolustamine, eelkõige vähim arenenud riikide puhul, kasutades mitmeid
sidusrühmi hõlmavat lähenemisviisi. ·
Kaasaaitamine
vastastikele õppeprotsessidele ja võrgustike tööle, kasutades selliseid
algatusi nagu tehniline koostöö ja institutsionaalsed arenguprogrammid. ·
Süsteemide
parandamine suutlikkuse arendamise toetamiseks, pöörates erilist tähelepanu
mitme osalisega partnerlustele. ·
Selliste
protsesside nagu strateegia „Euroopa 2020” läbivaatamine parima tava
vahetamiseks ning teadmiste ja teadlikkuse suurendamiseks ELi eri
liikmesriikides, et kiirendada ELi edusamme säästva arengu eesmärkide
rakendamisel. 3) Riigisiseste avaliku sektori vahendite
mobiliseerimine ja tõhus kasutamine Kõigi meetmed ·
Valitsemissektori
tulude optimaalse taseme saavutamise poole püüdlemine (mõõdetuna maksude ja SKP
suhtena), tehes selleks muu hulgas järgmist: o
tugevdades
asjaomaseid institutsioone , sealhulgas tõstes maksuasutuste ja kohtusüsteemi
suutlikkust; o
edendades
avaliku sektori hindamisvahendite või algatuste väljatöötamist ja kasutamist,
et parandada tulude kogumist; o
reformides
riiklikke maksusüsteeme, et laiendada maksubaasi ning tagada aus, õiglane ja
jätkusuutlik maksupoliitika; o
siseriiklike
õigusnormide jõustamine, et võidelda ebaseaduslike rahavoogudega; o
jõustades
siseriiklikke õigusnorme, et täita hea maksuhaldustava miinimumnõudeid
(läbipaistvus, teabevahetus ja õiglane maksukonkurents), et võidelda maksudest
kõrvalehoidumise, maksustamise vältimise ja agressiivse maksuplaneerimise vastu
ning vältida kahjustavat maksukonkurentsi; o
osaledes
piirkondlikes ja rahvusvahelistes maksukoostööalgatustes, et tagada kohalikele
ja rahvusvahelistele ettevõtjatele võrdsed tingimused maksupoliitikas; o
koostades
ja rakendades maksuteabe automaatse vahetamise üleilmse standardi, pöörates
erilist tähelepanu vähim arenenud riikide toetamisele; o
rakendades
maksubaasi kahanemist ja kasumi ümberpaigutamist käsitlevaid soovitusi ning o
võimendades
kodanikuühiskonna häält läbipaistvuse ja vastutuse huvides.
Süsteemide
kehtestamine kõigi riigi vahendite tõhusaks, säästvaks ja läbipaistvaks
haldamiseks, tehes selleks muu hulgas järgmist:
o
tugevdades
planeerimise ja eelarvekontrolli eest vastutavaid institutsioone, sealhulgas
sõltumatuid riiklikke kõrgeimaid kontrolliasutusi, parlamente ja
kodanikuühiskonda; o
edendada
avaliku sektori hindamisvahendite või algatuste väljatöötamist ja kasutamist,
et parandada avaliku sektori finantsjuhtimissüsteemi, ning koostades ja
rakendades usutavaid ja asjakohaseid valitsuse korraldatud ja juhitud avaliku
sektori finantsreformiprogramme; o
tagades
riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse ja läbipaistvuse, muu hulgas
rakendades võla- ja sularahahalduse strateegiaid, hallates loodusvaradest
saadavat tulu säästval ja läbipaistval moel ning tugevdades asjaomaseid
institutsioone; o
tagades,
et kõiki riigi vahendeid kasutataks seostatult, et saavutada kokkulepitud
eesmärgid, stimuleerides jätkusuutlikke investeeringuid ja lähenemisviise ning
vältides raha suunamist keskkonnale kahjulikesse toetustesse; o
investeerides
keskkonnajuhtimisse ning ökosüsteemide vastupidavuse ja kliimamuutustele ning
katastroofidele vastupanuvõime suurendamine, et vähendada koristus- ja
ülesehitustööde kulusid. ELi meetmed Lisaks:
Riikide
jõupingutuste ulatuslikum toetamine, rakendamaks riigi rahanduspoliitikat
ja haldusreforme ning läbipaistva, koostööd tegeva ja õiglase
rahvusvahelise maksukeskkonna edendamiseks. See hõlmab suutlikkuse
arendamise toetamist riigi rahandusega seonduvates küsimustes,
poliitiliste muudatuste mõju sügavamaks analüüsimiseks ning
rahvusvaheliste maksustandardite kehtestamisel.
Aruandlus- ja
läbipaistvusdirektiivide, sealhulgas rahvusvaheliste ettevõtete üksikuid
riike käsitlevate aruannete rakendamise läbivaatamine hiljemalt 2018.
aastal.
Maksubaasi
kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise, teabe automaatse vahetamise
rakendamise ning vastutuse ja finantsalase kaasamise alase poliitika
rakendamine.
4) Rahvusvaheliste avaliku sektori vahendite
mobiliseerimine ja tõhus kasutamine Kõigi meetmed
Kõik riigid peaksid
andma õiglase osa toetamaks vaesemaid riike rahvusvahelisel tasandil
kokkulepitud eesmärkide saavutamisel:
i. EL ja kõik suure
sissetulekuga riigid peaksid suunama 0,7 % oma kogurahvatulust ametlikku
arenguabisse.
ii. Keskmisest kõrgema
sissetulekuga riigid ja tärkava turumajandusega riigid peaksid suurendama oma
panust avaliku sektori rahvusvahelisse rahastamisse ning seadma selleks
konkreetsed eesmärgid ja tähtajad.
iii. Nende eesmärkide
saavutamise ajakava tuleks kindlaks määrata eespool punktides i ja ii nimetatud
riikide üldiste kohustuste raames. EL oleks valmis minema kaugemale ja tegema
kiiremaid edusamme tingimusel, et eespool nimetatud riigid on samuti valmis
võtma sama ambitsioonikaid kohustusi.
iv. Selle kohustuse raames
peaksid EL ja kõik suure sissetulekuga riigid täitma ÜRO eesmärgi suunata 0,15
% oma kogurahvatulust vähim arenenud riikidele antavasse arenguabisse, samas
kui ka keskmisest kõrgema sissetulekuga riigid ja tärkava turumajandusega
riigid peaksid suurendama oma abi vähim arenenud riikidele.
Kõik abiandjad,
välja arvatud uued abiandjad, peaksid arenguabi andmisel järjest enam
lähtuma arengu tulemuslikkuse põhimõttest.
ELi meetmed Lisaks: ·
EL ja
tema liikmesriigid on pühendunud oma arengukoostöö poliitika tõhususe
parandamisele, lähtudes oma ülemaailmse tulemusliku arengukoostöö partnerluse
raames võetud kohustustest, ning Busani abi ja arengu tulemuslikkuse põhimõtte
järgimisele. ·
EL
rakendab ülemaailmse tulemusliku arengukoostöö partnerluse raames kokkulepitud
konkreetseid kohustusi, keskendudes läbipaistvuse suurendamisele, abiandjate
killustatuse vähendamisele, jätkusuutlike tulemuste saavutamise, vastutuse,
mõõtmise ja tõendamise tugevdamisele, kokkulepitud lähenemisviisi rakendamisele
tundlikes ja konfliktsituatsioonides ning avaliku ja erasektori koostöö
süvendamisele arengualase mõju suurendamiseks. ·
EL
töötab selle nimel, et toetada rahvusvahelise abistruktuuri, sealhulgas
üleilmsete keskkonnahoidlike toodete rahvusvahelise rahastamise ühtlustamist ja
vähendada selle killustatust. ·
EL on
jätkuvalt kindlalt otsustanud täita rahvusvahelistest konventsioonidest
tulenevaid kohustusi, muu hulgas seoses kliimamuutuste, elurikkuse, ookeanide
ja muude ülemaailmsete küsimustega ning kutsub kõiki riike üles sama tegema.
Sellega seoses on EL juba otsustanud suunata ajavahemikul 2014–2020 20 %
oma eelarvest kliimaga seotud projektidesse ja poliitikavaldkondadesse. 5) Kaubanduse elavdamine
vaesuse kaotamiseks ja säästva arengu edendamiseks Kõigi meetmed ·
Kõik
arenenud riigid ja tärkava turumajandusega riigid peavad sarnaselt ELile tagama
maksu- ja kvoodivaba juurdepääsu kõigile vähim arenenud riikidest pärit
toodetele (välja arvatud relvad ja laskemoon).
Bali paketi,
sealhulgas kaubanduse lihtsustamise lepingu ja vähim arenenud riike
käsitlevate punktide rakendamine.
o
Vähim
arenenud riikide puhul sooduspäritolureegleid käsitlevate WTO suuniste
rakendamine. o
Eelnevalt
kokkulepitud vähim arenenud riikide teenuste eest tasumisest vabastamise
edendamine.
Edusammude
tegemine, et käsitleda puuvilla küsimust põllumajandusläbirääkimistel
ambitsioonikalt, kiiresti ja konkreetselt.
·
Kaubandusabi
suurendamine abi saavate riikide arenguprioriteetide toetamiseks, läbipaistvalt
ja kooskõlas arengu tulemuslikkuse põhimõttega. ·
Kaubanduslepingute
jätkusuutlikkuse ning nende poolt vähim arenenud riikidele avaldatava mõju
hindamine. ·
Jätkusuutliku
arengu mõõtme integreerimine kaubanduspoliitikasse, muu hulgas lisades
süstemaatiliselt kaubanduslepingutesse jätkusuutliku arengu sätteid, sealhulgas
selliseid, mis käsitlevad tööjõudu ja keskkonda. ·
Mõne-
ja mitmepoolsete algatuste edendamine, näiteks läbirääkimised keskkonnakaupade
ja -teenustega kauplemise liberaliseerimiseks ning nendega kauplemise ja neisse
investeerimise lihtsustamiseks. ·
Rahvusvaheliste
standardiorganisatsioonide (nt Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon, ISO) töö
tõhustamine kaubanduse ja jätkusuutlikkuse vallas. ·
Ühiste
jõupingutuste hoogustamine, et edendada piirkonnasisest kaubandust, eelkõige
Aafrikas, sealhulgas kaubanduse lihtsustamise meetmeid. ·
Rahvusvaheliste
meetmete tugevdamine võitlemiseks ebaseadusliku kauplemise vastu, nt võitlus
looduslike liikide ebaseadusliku kauplemise, ebaseadusliku raiening
ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu. ELi meetmed Lisaks: ·
ELi
üldise soodustuste süsteemi rakendamise järelevalve ja aruandlus. ·
Säästva
arengu sätete, sealhulgas tööõigus- ja keskkonnaaspektide jätkuv süstemaatiline
lisamine kõikidesse kaubanduslepingutesse ning nende sätete tõhus rakendamine. ·
Töötamine
selle nimel, et edendada läbirääkimisi mitmepoolse keskkonnatoodete ja
-teenuste lepingu („keskkonnasõbralike kaupade leping”) üle. ·
Kaubanduslihtsustuste
rahastuse säilitamise alal võetud kohustuste täitmine, toetades sealhulgas
rahvusvahelist kaubanduse lihtsustamise vahendit. ·
Vähim
arenenud riikide parem juurdepääs kaubandusabile. ·
ELi
kaubandusabi strateegia läbivaatamine 2015. aasta järgsete läbirääkimiste
tulemuste valguses. ·
Uuenduslike
ja integreeritud mitme osalisega partnerluste jätkuv edendamine, et parandada
töötajate töötingimusi, tervishoidu ja ohutust. ·
Piirkondliku
kaubandusintegratsiooni püüdluste jätkuv toetamine kõigis maailma osades,
eelkõige andes tehnilist abi kaubanduse vallas ning arendades suutlikkust,
näiteks kauplemise lihtsustamiseks, sanitaar- ja fütosanitaarsüsteemide,
rahvusvaheliste standardite ja kvaliteedikontrolli süsteemide tugevdamiseks või
jätkusuutlikkuskavades ja vastavates standardites osalemise toetamiseks. 6)
Muudatuste hoogustamine teaduse, tehnoloogia ja innovatsiooni kaudu Kõigi meetmed ·
Kahepoolse,
piirkondliku ja mitmepoolse koostöö suurendamine teaduse, tehnoloogia ja
innovatsiooni ning lahendustele suunatud teadusuuringute vallas. ·
Teadlikkuse
tõstmine intellektuaalomandiõiguste kasutamise kohta, et edendada majanduskasvu
valitsuste, ettevõtjate ja teadlaste hüvanguks. ·
Arengumaade
suutlikkuse arendamine teaduse, tehnoloogia, innovatsiooni, teadusuuringute ja
digiteerimise alal ning üleilmse ja sektoriülese liikuvuse ning avalikest
vahenditest rahastatud teadusuuringute avaldatud tulemustele vaba juurdepääsu
edendamine.
Haridusele ja
koolitustele juurdepääsu parandamine arengumaades, et toetada
innovatsiooniks, töökohtade loomiseks ja majanduskasvuks vajalike oskuste
arendamist.
·
ÜRO
tasandil juurdepääsu soodustamine olemasolevat tehnoloogiat käsitlevale teabele
ning tehnoloogiaga seotud mehhanismide, sealhulgas uute
tehnoloogiamehhanismide, sidususe ja kooskõla toetamine. ELi meetmed Lisaks: ·
Vaba
juurdepääsu soodustamine väljaannetele ja katseprojektina ka andmetele, mis
pärinevad Horisont 2020 raames rahastatud teadusuuringutest. ·
Teadmiste
jagamise edendamine ja teadussuutlikkuse suurendamine muu hulgas arengumaades. ·
Innovatsiooni
ja tehnoloogia edasiarendamise toetamine koostöös väikeste ja keskmiste
tuludega riikidega sellistes valdkondades nagu tervishoid ja vaesusega seotud
haigused, jätkusuutlik põllumajandus ja toiduga kindlustatus, samuti ühenduse
tasandi innovatsiooni kaudu. ·
Innovatsiooni-
ja tehnoloogiasiirdevõimekuse toetamine kõrgharidusprogrammide kaudu. ·
Konstruktiivne
ja avatud koostöö kõigi teiste partneritega teaduse, tehnoloogia, innovatsiooni
ja vähim arenenud riikide suutlikkuse suurendamise ettepanekute alal. ·
Jätkuva
toetuse andmine asjaomastele üleilmsetele algatustele, nagu Maa jälgimise
süsteemide süsteem, valitsustevaheline kliimamuutuste rühm ja ülemaailmne
krooniliste haiguste liit, ning jätkuva toetuse ülesnäitamine ELi ja ELi
mittekuuluvate partnerite asjakohastele koostöövormidele, nagu näiteks Euroopa
ja arengumaade kliiniliste uuringute partnerluse programm 2. ·
Valitsustele,
ettevõtjatele ja teadlastele suunatud intellektuaalomandiõiguste kasutamise
koolituste toetamine ning tehnilise abi andmine valitsustele vastavateks
seadusandlikeks projektideks. 7) Riigisisese ja rahvusvahelise erasektori
mobiliseerimine Erasektori meetmed ·
Inimõiguste
kaitsmine, käsitledes muu hulgas töötingimusi, töötervishoidu ja -ohutust,
juurdepääsu sotsiaalkaitsele, enda kuuldavaks tegemist, mõjuvõimu suurendamist
ning soolise võrdõiguslikkusega seotud küsimusi. ·
Säästvate
ja vastutustundlike investeerimismudelite vastuvõtmine ja soodustamine ning toodete
ja teenuste jätkusuutlikkuse ja toimivuse järkjärguline parandamine. ·
Heitkogustega
kauplemise süsteemis osalemine ning kliimamuutustega kohanemise ja bioloogilise
mitmekesisuse säilitamise rahastamise mobiliseerimisse panustamine. ·
Põhjalike
aruannete koostamine sotsiaalsete tulemuste, keskkonnatoime ja töötingimuste
kohta ning parimate tavade jagamine rahvusvaheliste ärivõrgustike kaudu. ·
Usaldusväärsete
ja võrreldavate jätkusuutlikkusandmete, -standardite, -kavade (nt õiglase
kaubanduse kavad) ja -märgiste väljatöötamine toodete ja teenuste jaoks, mis
võivad tuua majanduslikku, keskkonnaalast ja sotsiaalset kasu. ·
Innovaatiliste
meetodite kasutamine finantssektoris finantsalase kaasamise laiendamiseks,
sealhulgas mikro-, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. ·
Selliste
ettevõtte tööpõhimõtete väljatöötamine ja rakendamine, mille eesmärk on
suurendada läbipaistvust, võidelda korruptsiooniga, hoida ära altkäemakse ja
maksupettusi ning töötada välja süsteemid riskide hindamiseks ja võimaliku
kahjuliku mõju leevendamiseks arengumaades tegutsedes või sinna investeerides. Kõigi meetmed ·
Prognoositava
õigusraamistikuga ning erasektori algatusi toetava ettevõtluskeskkonna loomine,
suurendades toetust mikro-, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele,
soodustades üleminekut varimajanduselt ametlikule majandusele, edendades
ökoettevõtlust, toetades naisettevõtjaid ja -töötajaid ning süvendades
finantsalast kaasatust. ·
Toetuse
andmine finantsturgude arendamisele ja süvendamisele ning asjakohaste õigusraamistike
väljatöötamisele, mis tagavad finantssüsteemide stabiilsuse ja innustavad
jätkusuutlikke investeeringuid. ·
Vastutustundlike
äritavade rahaline ja regulatiivne stimuleerimine ning turupõhiste säästva
arengu lahenduste laiendamine näiteks reguleerimise ja toetuse andmise teel
ökodisainile, toote pikemale elueale, taaskasutatavuse suurendamisele. ·
Erasektori
kaasamise soodustamine, eelkõige järgmistes valdkondades: jätkusuutlik
energeetika, jätkusuutlik põllumajandus, metsandus ja agrotööstus, jätkusuutlik
taristu, keskkonnasäästlik taristu ning keskkonnasäästlikud majandussektorid. ·
Avaliku
sektori arenguabi rahastamise uuenduslike kasutusviiside edendamine, et suunata
rohkem vahendeid säästva arengu eesmärkide täitmisele ning toetada kohaliku
erasektori väljaarenemist.
Jätkusuutlikkuse
alase märgistamise kasutamise ja levitamise edendamine.
Jätkusuutlikkuse
alase aruandluse suuniste edendamine partnerriikide ja ettevõtjatega
peetava dialoogi kaudu.
ELi meetmed Lisaks: ·
ELi
arenguabi rahastamise uuenduslikum kasutamine, et suunata rohkem vahendeid
eesmärkide täitmisele ning toetada vähim arenenud riikide majandustes kohaliku
erasektori väljaarenemist. ·
Ettevõtete
jätkusuutlikkuskavade ja -märgistuse kasutamises ja levitamises osalemise
edendamine nii ELis kui ka mujal maailmas. ·
Elurikkusega
seonduvate kaalutluste äritavadesse integreerimise ja elurikkuse säilitamisel
ettevõtete rolli edendamine. ·
Jätkusuutlikkusalase
vastutustunde ja aruandluse edendamine (muu hulgas ettevõtete sotsiaalse
vastutuse suuniste kaudu) dialoogis partnerriikide, ettevõtete ja
sotsiaalpartneritega. ·
Jätkuv
teabe nõudmine suurettevõtetelt järgmistes küsimustes: keskkonnapoliitika,
-riskid ja -tulemused, sotsiaalsed ja töötajatega seonduvad küsimused,
inimõiguste austamine, korruptsiooni ja altkäemaksu andmise vastane võitlus
ning mitmekesisus. ·
Jätkusuutliku
transporditaristu väljatöötamise, transpordi ja kaubanduse soodustamise
rahvusvaheliste konventsioonide ja lepingute täitmise ning transpordi
konkurentsivõime parandamiseks vajaliku tootmisvõimsuse väljatöötamise
toetamine. Ressursitõhususe tegevuskavas nähakse ette luua 2050. aastaks vähese
süsinikuheitega, ressursitõhus, usaldusväärne ja konkurentsivõimeline
transpordisüsteem, mis oleks puhas, kaasaegne ja tõhus. ·
Piirkondlike
koostöömeetmete toetamine. 8) Rände positiivse mõju rakendamine Kõigi meetmed ·
Ühtse
ja põhjaliku poliitika väljatöötamine rände haldamiseks selle kõigis
aspektides. ·
Migrantide
tasutavate rahaülekandekulude vähendamine vähem kui 3 %-ni ja
töölevõtukulude vähendamine. ·
Oskuste
ja kvalifikatsiooni piiriülese tunnustamise ja väljateenitud hüvede ülekandmise
võimaluste laiendamine. ·
Meetmete
võtmine sunnitud rände vähendamiseks, sealhulgas välistele vapustustele,
näiteks konfliktidele ja kliimamuutustele, vastupanuvõime suurendamine. ·
Migrantidest
töötajate ja põgenike õiguste kaitsmine vastavalt ILO normidele ja
standarditele. ·
Migrantide
integratsiooni toetamine. ELi meetmed Lisaks: ·
Rändehalduse
parandamine operatiivkoostöös partnerriikidega, pidades ELi rändealase
välispoliitika egiidi all näiteks piirkondlikku ja kahepoolset dialoogi. 9) Järelevalve, aruandlus
ja läbivaatamine Kõigi meetmed ·
2015.
aasta järgse tegevuskava kujundamine riiklikeks meetmeteks, võttes arvesse
riiklikke prioriteete, olusid ja suutlikkust. Kõrged üleilmsed ambitsioonid
peaksid innustama riike seadma ambitsioonikaid eesmärke. ·
2015.
aasta järgse tegevuskava rakendamise kavandamisprotsessi väljatöötamine.
Protsess olgu kaasav ja läbipaistev, kusjuures eduaruanded avalikustatakse, et
innustada avalikkuse aktiivset osalemist 2015. aasta järgses protsessis. ·
Kodanike
teadlikkuse suurendamine 2015. aasta järgsest tegevuskavast ning meetmetest
riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil. ·
Mitmeid
sidusrühmi hõlmava läbivaatamisprotsessi kehtestamine, sidusrühmade täielik
kaasamine seireprotsessi ning riiklike aruandlussüsteemide loomine. ·
Üleilmse
tasandi kontrollis, vastastikuses aruandluses ja läbivaatamises osalemine,
mille raames tuleks eesmärkide saavutamist hinnata riiklike aruannete alusel,
mida täiendavad muud, näiteks konkreetseid eesmärke või teemasid (näiteks
looduskapitali arvepidamist) käsitlevad aruanded. ·
Koostöö
eesmärkide väljaselgitamisel, mille täitmisel ei ole üleilmselt, piirkondlikult
või konkreetsetes riikides suudetud ajakavaga sammu pidada, ning
parandusmeetmete soovitamine. ·
Andmete
kättesaadavuse, kvaliteedi ja analüüsi parandamine, toetades näiteks andmete
kogumist ja kontrolli, tugevdades kontrolli reaalajas ja kogudes liigendatud
andmeid ning toetades avatud andmepoliitikaid. ELi meetmed Lisaks: ·
Aktiivne
osalemine üleilmse tugeva ja ambitsioonika kontrolli-, aruandlus- ja
läbivaatamisprotsessi ellukutsumisel ja rakendamisel, ELi selle valdkonna
kogemuse jagamine ja põhisisendi andmine ülemaailmsesse säästva arengu
aruandesse. ·
Partnerriikide
suutlikkuse arendamise kiirendamine statistika ja kontrolli vallas. ELi
teadusuuringute ja innovatsiooni kaudu panustamine, et täita lüngad
statistiliste ja georuumiliste andmete ülemaailmses kättesaadavuses ja
tõenditepõhiste poliitiliste nõuannete sõnastamiseks. ·
Sidusrühmade
jätkuv kaasamine säästva arengu eesmärkide saavutamisse ja edusammude
läbivaatamisse, võttes arvesse diskrimineeritud rühmade ja haavatavas olukorras
olevate inimeste vajadusi.