This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62010CA0618
Case C-618/10: Judgment of the Court (First Chamber) of 14 June 2012 (reference for a preliminary ruling from the Audiencia Provincial de Barcelona — Spain) — Banco Español de Crédito SA v Joaquín Calderón Camino (Directive 93/13/EEC — Consumer contracts — Unfair term concerning interest on late payments — Order for payment procedure — Powers of the national court)
Kohtuasi C-618/10: Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. juuni 2012 . aasta otsus (Audiencia Provincial de Barcelona (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Banco Español de Crédito, SA versus Joaquín Calderón Camino (Direktiiv 93/13/EMÜ — Tarbijalepingud — Ebaõiglane viivitusintressi tingimus — Maksekäsu menetlus — Siseriikliku kohtu pädevus)
Kohtuasi C-618/10: Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. juuni 2012 . aasta otsus (Audiencia Provincial de Barcelona (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Banco Español de Crédito, SA versus Joaquín Calderón Camino (Direktiiv 93/13/EMÜ — Tarbijalepingud — Ebaõiglane viivitusintressi tingimus — Maksekäsu menetlus — Siseriikliku kohtu pädevus)
ELT C 227, 28.7.2012, p. 5–5
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
28.7.2012 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
C 227/5 |
Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. juuni 2012. aasta otsus (Audiencia Provincial de Barcelona (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Banco Español de Crédito, SA versus Joaquín Calderón Camino
(Kohtuasi C-618/10) (1)
(Direktiiv 93/13/EMÜ - Tarbijalepingud - Ebaõiglane viivitusintressi tingimus - Maksekäsu menetlus - Siseriikliku kohtu pädevus)
2012/C 227/06
Kohtumenetluse keel: hispaania
Eelotsusetaotluse esitanud kohus
Audiencia Provincial de Barcelona
Põhikohtuasja pooled
Apellant: Banco Español de Crédito, SA
Vastustaja: Joaquín Calderón Camino
Ese
Eelotsusetaotlus — Audiencia Provincial de Barcelona — Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288) artikli 6 lõike 1; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 149, lk 22), artikli 11 lõike 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ (ELT L 133, lk 66), artikli 5, artikli 6 lõike 2, artikli 7 ja artikli 10; ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/22/EÜ tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta (ELT L 110, lk 30) artikli 2 tõlgendamine — Tarbijakrediit — Maksetega hilinemise korral kohaldatav viivitusintress — Ebaõiglased tingimused — Maksekäsumenetlus — Siseriikliku kohtu pädevus.
Resolutsioon
1. |
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitletud põhikohtuasjas, mis ei võimalda kohtul, kellele on esitatud maksekäsu nõue, hinnata omal algatusel, in limine litis ega menetluse üheski muus staadiumis — ehkki talle on juba teada kõik vajalikud õiguslikud ja faktilised asjaolud — ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud lepingus sisalduva viivitusintressi tingimuse ebaõiglast laadi, kui see tarbija ei ole vastuväidet esitanud. |
2. |
Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on sätestatud 16. novembri 2007. aasta seadusandliku dekreedi 1/2007, millega kiidetakse heaks tarbijate ja kasutajate kaitse üldseaduse ja teiste täiendavate seaduste konsolideeritud versioon (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias), artiklis 83, mis võimaldavad siseriiklikul kohtul, kui see tunnistab ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu ühe ebaõiglase tingimuse tühisust, täiendada seda lepingut nimetatud tingimuse sisu muutes. |