EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011PC0650
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on Union guidelines for the development of the Trans-European Transport Network
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta
/* KOM/2011/0650 lõplik - 2011/0294 (COD) */
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta /* KOM/2011/0650 lõplik - 2011/0294 (COD) */
SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST 1.1. Taust ja eesmärgid Alates 1980. aastate keskpaigast on
üleeuroopalise transpordivõrgu (TEN-T) poliitika olnud poliitiliseks
raamistikuks siseturu tõrgeteta toimimiseks vajaliku taristu arendamisele ning
majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse ja parema
juurdepääsetavuse tagamisele ELis. Seepärast lisati 1992. aastal
Maastrichti lepingusse üleeuroopaliste võrkude õiguslik alus ja võeti
1994. aastal Essenis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel vastu 14 olulise
projekti loetelu. 1996. aastal võtsid Euroopa Parlament ja
nõukogu vastu esimesed üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika ja taristu
planeerimise suunised[1].
2004. aastal muudeti kõnealuseid suuniseid oluliselt, võttes arvesse ELi
laienemist ja liiklusvoogude eeldatavaid muutusi[2]. Lisaks sellele pikendati 14 prioriteetse
projekti loetelu. Projektide elluviimise hõlbustamiseks on
loodud mitu finantsinstrumenti ja muud vahendit. Need vahendid on
üleeuroopaliste võrkude finantsmäärus,[3]
Ühtekuuluvusfond, Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF) ja Euroopa
Investeerimispanga laenud koos komisjoni kooskõlastusalgatustega. 2010. aastal võtsid Euroopa Parlament ja
nõukogu selguse huvides vastu otsuse nr 661/2010/EL, s.o üleeuroopalise
transpordivõrgu suuniste uuestisõnastatud versioon[4]. Euroopa Liidu transporditaristu on seni hästi
arenenud. Seamas on see ikka veel nii geograafiliselt kui ka
transpordiliikidesiseselt ja -vaheliselt killustatud. Käesolevate uute
suunistega asendatakse otsus nr 661/2010 ja nende peamine eesmärk on
rajada terviklik ja integreeritud üleeuroopaline transpordivõrk, mis katab kõik
liikmesriigid ja piirkonnad ning on aluseks kõikide transpordiliikide
tasakaalustatud arengule, suurendades neist saadavat kasu ja maksimeerides sel
viisil võrgu lisandväärtust Euroopa jaoks. Käesolevates suunistes määratakse kindlaks
üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika pikaajaline strateegia aastani 2030 ja
aastani 2050, võttes arvesse üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika
ülesandeid, mida on kirjeldatud ka valges raamatus „Euroopa ühtse
transpordipiirkonna tegevuskava – Konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa
transpordisüsteemi suunas”[5]
(edaspidi „valge raamat”). 1.2. Vaatlusalused küsimused ELi tasandil tuleb lahendada viis
põhiprobleemi. Esiteks takistavad
kaupade ja reisijate vaba liikumist liikmesriikide piires ja vahel ning
naaberriikidesse peamiselt puuduvad ühendused, eelkõige piiriülestes lõikudes. Teiseks on taristu kvaliteedis ja olemasolus
liikmesriikide vahel ja piires märkimisväärsed ja püsivad erinevused
(kitsaskohad). Eelkõige tuleb parandada ida-läänesuunalisi ühendusi, rajades
uue transporditaristu ja/või hooldades, taastades või ajakohastades
olemasolevat. Kolmandaks on
transporditaristu transpordiliikide vahel killustatud. Paljud Euroopa kaubaterminalid,
reisijaamad, siseveesadamad, meresadamad, lennuväljad ja linnade
transpordisõlmed ei tule toime mitme transpordiliigi ühendamisega. Kuna neil
transpordisõlmedel on vajaka mitmeliigilise transpordi võimest, ei kasutata
piisavalt ära mitmeliigilise transpordi potentsiaali ning suutlikkust
kõrvaldada taristu kitsaskohti ja luua puuduvaid ühendusi. Neljandaks peaksid
transporditaristutesse tehtavad investeeringud aitama vähendada
transpordisektoris kasvuhoonegaaside heiteid 2050. aastaks 60 %. Lõpuks kehtivad
liikmesriikides ikka veel erinevad tegevuseeskirjad ja -nõuded, eriti seoses
koostalitlusvõimega, mis suurendavad transporditaristu takistuste ja
kitsaskohtade arvu. 1.3. Tegevusvaldkonnad Käesoleva ettepaneku eesmärk on rajada ja
arendada välja raudtee-, siseveeteede, maantee-, mere- ja
lennutransporditaristust koosnev terviklik üleeuroopaline transpordivõrk, et
tagada siseturu tõrgeteta toimimine ning suurendada majanduslikku ja
sotsiaalset ühtekuuluvust. Nende eesmärkide saavutamiseks tuleb esmalt
tegeleda kontseptuaalse planeerimisega. Avalikul sidusrühmadega
konsulteerimisel saadud teabe põhjal järeldas komisjon, et üleeuroopalist
transpordivõrku oleks kõige parem arendada kahetasandilise lähenemisviisi abil,
mis hõlmab üldvõrku ja põhivõrku. Üldvõrk on üleeuroopalise transpordivõrgu
põhitasand. See koosneb kogu olemasolevast ja planeeritavast taristust, mis
vastab suuniste nõuetele. Üldvõrk peab valmima hiljemalt 31. detsembriks
2050. Põhivõrk on üldvõrgust ülem tasand ja koosneb
selle strateegiliselt olulisimatest osadest. See on mitmeliigilise
liikuvusvõrgu tugisammas. See keskendub neile üleeuroopalise transpordivõrgu
osadele, millel on Euroopa jaoks suurim lisandväärtus: puuduvad piiriülesed
ühendused, olulised kitsaskohad ja ühendussõlmed. Põhivõrk peab valmima
hiljemalt 31. detsembriks 2030. Teine tegevusvaldkond on seotud
rakendamisvahenditega. Komisjon on välja töötanud põhivõrgukoridoride
kontseptsiooni, võttes nõuetekohaselt arvesse raudteekaubaveo koridore[6]. Need
koridorid on põhivõrgu kooskõlastatud rakendamise raamvahendiks. Ulatuse
poolest hõlmavad põhivõrgukoridorid põhimõtteliselt kolme transpordiliiki ja
läbivad vähemalt kolme liikmesriiki. Võimaluse korral peaksid need koridorid
looma ühenduse meresadamaga. Tegevuse poolest on põhivõrgukoridorid suutlikkuse
haldamise, investeeringute, ühendvedudeks vajalike ümberlaadimisrajatiste
ehitamise ja nende töö kooskõlastamise ning koostalitlusvõimeliste
liikluskorraldussüsteemide kasutamise platvormiks. 1.4. Kooskõla ELi muude tegevuspõhimõtete
ja eesmärkidega Ettepanek sobib
komisjoni poolt valges raamatus tutvustatud poliitikaga. Seda nimetatakse
sõnaselgelt Euroopa strateegilise taristu põhivõrku käsitleva 34. algatuse
osana[7]. Käesolevad
suunised järgivad eelkõige valges raamatus sätestatud strateegiat: kõrvaldada
suuremad takistused ja kitsaskohad transporditaristu põhivaldkondades. Eesmärk
on luua ühtne Euroopa transpordipiirkond koos paremate transporditeenuste ja
täielikult integreeritud transpordivõrguga. See seob eri transpordiliigid ja
toob kaasa suure nihke reisijate- ja kaubaveoharjumustes. See nihe on vajalik,
et saavutada 2050. aastaks eesmärk vähendada transpordisektoris
kasvuhoonegaaside heiteid 60 %. Transpordi
valdkonnas ei ole võimalik teha suuri muudatusi, ilma et neid toetaksid piisav
võrk ja selle arukam kasutamine. Säästva transpordisüsteemi loomine eeldab
taristu planeerimist ja arendamist. Ettepanek aitab ka
saavutada komisjoni teatises „Euroopa digitaalne tegevuskava”[8] nimetatud
poliitilisi eesmärke arukate transpordisüsteemide rakendamise toetamise kaudu.
See on ka üks meetmetest, mille komisjon pakkus välja 2011. aasta aprillis
ühtse turu aktis,[9]
sest võrgud on siseturu tugisammas ning neil on tähtis roll kaupade ja teenuste
sujuva ning tõhusa ringluse soodustamisel. Lisaks sellele on
säästva transpordi edendamine tunnistatud üheks võimaluseks, kuidas saavutada
üks kolmest komisjoni poolt 3. märtsil 2010 vastu võetud Euroopa 2020. aasta
aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia[10]
peamisest prioriteedist, nimelt jätkusuutlik majanduskasv suurimate
kitsaskohtade kõrvaldamise kaudu, seda eelkõige piiriülestes lõikudes ja
mitmeliigilise transpordi sõlmpunktides (linnad, sadamad, logistikaplatvormid).
Peale selle aitab
ettepanek suurendada ELi territoriaalset ühtekuuluvust – mis on üks ELi
eesmärke – ning majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 2.1. Konsulteerimine huvitatud
isikutega Komisjon pidas 2009. aasta veebruarist
kuni 2010. aasta juunini sidusrühmadega laialdasi ja intensiivseid
avalikke konsultatsioone. Komisjon algatas
konsulteerimise rohelise raamatu vastuvõtmisega. See
avas arutelu üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika põhiülesannete ja
-eesmärkide ning nende täitmise või saavutamise võimaluste üle[11]. Sidusrühmade
arvamuste põhjal moodustas komisjon kuus eksperdirühma, mis analüüsisid
2009. aasta novembrist kuni 2010. aasta aprillini paljusid
üleeuroopalise transpordivõrgu edasise arendamise põhiaspekte[12]. Eksperdirühmade soovitused lisati komisjoni
töödokumenti, mis esitati avalikuks konsulteerimiseks 4. mail 2010[13]. Avaliku
konsulteerimise käigus saadi üle 530 arvamuse. Enamik
arvamust avaldanuid toetasid üleeuroopalise transpordivõrgu planeerimisel uue
kahetasandilise lähenemisviisi kasutamist, mille puhul on põhitasandiks üldvõrk
ja põhivõrk koosneb üleeuroopalise transpordivõrgu strateegiliselt kõige
olulisematest osadest. Ministrite ja
sidusrühmade konverents toimus 2009. aasta oktoobris Napolis ning
2010. aasta juunis Zaragozas. 2011. aasta
veebruaris esitas komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile komisjoni
talituste töödokumendi,[14]
kus tutvustati lähemalt meetodeid ning planeerimis- ning
rakendamisstsenaariume. 2.2. Eksperdiarvamuste kogumine ja
kasutamine Lisaks avalikule sidusrühmadega
konsulteerimisele on komisjon olnud pidevas kontaktis liikmesriikidega otsuse
nr 1692/96/EÜ alusel moodustatud suuniste järelevalve ja teabevahetuse
komitee kaudu. Selle alates 2010. aastast kord kuus kohtunud komitee kaudu
teavitati liikmesriike edusammudest ja läbivaatamisprotsessi sisust. Peale selle korraldasid komisjoni talitused
liikmesriikidega mitu kahepoolsete ja mitmepoolsete kohtumiste vooru, et
arutada üksikasjalikult üldvõrgu arendamist ja tutvustada põhivõrgu peamisi jooni. Peale selle on eraldi kohtumistel,
konverentsidel ja ELi koordinaatorite kaudu asjaomaste prioriteetsete
projektidega seotud kohtumistel loodud kontakte huvitatud isikutega. 2.3. Mõju hindamine Mõjuhinnangus toodi välja neli võrgu
killustatuse probleemi kõrvaldamisele suunatud konkreetset eesmärki. Selleks et
tõhustada ELi planeerimise kooskõlastamist, on esimene konkreetne eesmärk: –
määrata kindlaks sidus ja läbipaistev lähenemisviis
üleeuroopalise transpordivõrgu võimalikult suure ELi lisandväärtuse saavutamiseks,
lahendades võrgu killustatuse probleemid, mis on seotud puuduvate ühenduste,
transpordi mitmeliigilisuse ning piisavate ühendustega naaber- ja kolmandate
riikidega, ning tagada piisav geograafiline katvus. Selleks et luua
usaldusväärne juhtimisstruktuur võrgu optimaalse konfiguratsiooni rakendamise
tagamiseks, on seatud ülejäänud kolm konkreetset eesmärki: –
edendada juhtimissüsteemide Euroopa standardite
rakendamist ja ühtlustatud tegevuseeskirjade väljatöötamist üleeuroopalise
transpordivõrgu ühishuviprojektide jaoks. See eesmärk ei hõlma uute
eristandardite ega -eeskirjade kehtestamist, vaid juba väljatöötatud ühiste
Euroopa standardite tegelikku vastuvõtmist ja rakendamist; –
tõhustada liikmesriikide koostööd, et kooskõlastada
investeeringud, ajastus, marsruutide valik ning ühishuviprojektide
keskkonnamõju ja kulutõhususe hindamine; –
tagada, et ELi vahendite eraldamisel pööratakse
suurt tähelepanu võrgu optimaalsele konfiguratsioonile, mis võimaldaks
keskenduda piiriülestele lõikudele, puuduvatele ühendustele ja kitsaskohtadele.
Tulemuseks saadi
kaks poliitikavõimalust: –
1. võimalus, mille puhul rakendatakse
planeerimisviisi, mis suuresti jätkab senist poliitikat, kuid mille puhul
tehakse saadud kogemuste põhjal teatavaid muudatusi, koos rakendamise tõhusama
kooskõlastamisega; –
2. võimalus, mille puhul rakendatakse planeerimise
tõhusamat kooskõlastamist üleeuroopalise transpordivõrgu strateegilise põhiosa
optimaalse konfiguratsiooni kindlakstegemise kaudu koos rakendamise tõhusama
kooskõlastamisega. Mõlemad võimalused
oleksid nii rakendamise tõhususe kui ka majandusliku, sotsiaalse ja
keskkonnamõju poolest märkimisväärselt paremad kui põhiline poliitiline
lähenemisviis. 2. võimalusel oleks tänu nii planeerimise kui ka
rakendamise tõhusamale kooskõlastamisele suurem positiivne üldmõju. 2.4. Põhivõrgu kavandamise
metoodika Käesolevas
ettepanekus kirjeldatud põhivõrgu kavand on saadud ühiselt kokkulepitud
metoodika rakendamise tulemusel. See on kavandatud järgmise kaheetapilise
metoodika kohaselt[15].
Esimeses etapis
määrati kindlaks peamised transpordisõlmed: –
linnade peamised transpordisõlmed, mis hõlmavad
kõiki liikmesriikide pealinnu, kõiki ESPONi kohaseid „megalinnu” ja kõiki muid
suuri linnapiirkondi või linnastuid, sh kogu asjaomast mitmeliigilise transpordi
taristut üldvõrgu osana; kokku on kindlaks tehtud ja suuniste lisas loetletud
82 linnatranspordisõlme; põhivõrgu osa moodustavad ka sadamad ja lennuväljad,
mis kuuluvad otseselt linnatranspordisõlme; –
väljaspool linnatranspordisõlmi asuvad sadamad, mis
ületavad teatava veomahumäära või vastavad teatavatele geograafilistele
tingimustele; suuniste lisas on loetletud kokku 82 sadamat; –
kõige tähtsamad piiripunktid: üks iga liikmesriigi
ja iga naaberriigi vahelise transpordiliigi kohta; suuniste lisas on loetletud
kokku 46 piiripunkti. Teine etapp oli
nende peamiste transpordisõlmede ühendamine mitmeliigiliste (maantee-,
raudtee-, siseveeteede) ühendustega, lähtudes kättesaadavusest või
teostatavusest, võttes arvesse tõhusust ja tulemuslikkust ning kasutades
eelistatavalt olemasolevat taristut. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Kavandatud määrusega tunnistatakse kehtetuks
ja asendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta
otsus nr 661/2010/EL üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate
liidu suuniste kohta. Ettepanek sisaldab järgmisi põhipunkte: –
üleeuroopalist transpordivõrku arendatakse
järk-järgult, rakendades kahetasandilist lähenemisviisi, mis hõlmab üldvõrku ja
põhivõrku; –
üldvõrk peab valmima hiljemalt 31. detsembriks
2050, kuid põhivõrk kui prioriteet tuleb rakendada 31. detsembriks 2030; –
suunistes on sätestatud ühishuviprojektide
kindlakstegemise raamistik. Need projektid aitavad kaasa üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamisele ja loomisele taristu rajamise, hooldamise,
taastamise ja ajakohastamise kaudu, taristu ressursitõhusa kasutamise
edendamise meetmete abil ning säästvate ja tõhusate kaubaveoteenuste
võimaldamise kaudu; –
koostöö eesmärgil kolmandate ja naaberriikidega[16] võib
Euroopa Liit edendada vastastikku huvipakkuvaid projekte; –
üldvõrk määratakse kindlaks järgmiste elementide
abil: –
kaardid, –
taristu osad, –
taristunõuded, –
ühishuviprojektide edendamise prioriteedid; –
kaubaterminalid, reisijaamad, siseveesadamad,
meresadamad ja lennuväljad ühendavad transpordiliike, et võimaldada
mitmeliigilist transporti; –
linnatranspordisõlmed on eri transporditaristute
ühenduspunktidena üldvõrgu võtmetähtsusega osad; –
suunistes on lisaks üldvõrgule esitatavatele
nõuetele sätestatud erinõuded põhivõrgule, näiteks alternatiivkütuste
kättesaadavus. Komisjon kontrollib ja hindab põhivõrgu rakendamisel tehtud
edusamme; –
põhivõrgukoridorid on üks põhivõrgu rakendamise
vahend. Nende aluseks on transpordiliikide integreerimine ja koostalitlusvõime
ning tulemuseks kooskõlastatud arendamine ja juhtimine; –
Euroopa koordinaatorid hõlbustavad koridoride
kooskõlastatud rakendamist, tehes koostööd koridoriplatvormidega, mille loovad
asjaomased liikmesriigid; –
iga koridoriplatvorm kui juhtimisüksus koostab
mitmeaastase arengukava, mis hõlmab investeerimis- ja rakenduskava. Komisjon
võtab selle teabe põhjal iga koridori kohta vastu rakendusakti (otsuse); –
ettepanekus kutsutakse üles lisasid delegeeritud
õigusaktide abil korrapäraselt läbi vaatama, et ajakohastada üldvõrgu kaarte.
Sellega on ette nähtud ka põhivõrgu läbivaatamine 2023. aastaks. 3.2. Õiguslik alus Käesoleva ettepaneku õiguslikuks aluseks on
ELi toimimise lepingu artikkel 172. 3.3. Subsidiaarsuse põhimõte Üleeuroopalise
transpordivõrgu kooskõlastatud arendamine eesmärgiga toetada ühtsel Euroopa
turul transpordivooge ning suurendada Euroopa majanduslikku, sotsiaalset ja
territoriaalset ühtekuuluvust, eeldab meetmete võtmist Euroopa Liidu tasandil,
sest liikmesriigid ei saa selliseid meetmeid eraldi võtta. See kehtib eelkõige piiriüleste
lõikude suhtes. 3.4. Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on
proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas ja kuulub Euroopa Liidu toimimise
lepingu artiklis 170 kohase üleeuroopalise transpordivõrgu
tegevusvaldkonda. Käesoleva
ettepanekuga kavandatud meetmed piirduvad vaid Euroopa
transporditaristuvõrkudega. 3.5. Vahendi valik Praeguste
üleeuroopalisi transpordivõrke käsitlevate suuniste ettepanek tehti ja võeti
vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusena. Kõnealune otsus on adresseeritud
spetsiaalselt liikmesriikidele, mis muudab suunised kõikidele liikmesriikidele
tervikuna siduvaks. Kuigi
liikmesriigid on tavapäraselt olnud transporditaristu peamised arendajad ja
haldajad, viitavad suundumused sellele, et see olukord on järk-järgult
muutunud. Piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused, taristuettevõtjad,
transpordiettevõtjad ning muud avalik-õiguslikud ja eraõiguslikud üksused on
samuti hakanud taristu arendamises olulisel määral osalema. Kuna
üleeuroopalise transpordivõrgu planeerimises, arendamises ja käitamises
hakkavad osalema ka muud osalised peale liikmesriikide, on oluline tagada, et
suunised oleksid kõikidele siduvad. Komisjon on seepärast pidanud käesoleval
juhul kõige sobivamaks vahendiks määrust. Lisaks sellele
tuleb märkida, et ettepanek hõlmab ajavahemikku kuni 2050. aastani.
Seepärast on raske prognoosida kõiki osalisi, kes võivad sel ajavahemikul
üleeuroopalise transpordivõrgu rakendusprojektides osaleda. 3.6. Euroopa
Majanduspiirkond Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa
Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks seda kohaldada Euroopa
Majanduspiirkonnas. 4. MÕJU EELARVELE Ettepanekust ei tulene ELi eelarvele
täiendavat kulu. 5. EUROOPA ÜHENDAMISE RAHASTU Komisjon on
ajavahemikuks 2014–2020 kehtestatud mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevas
teatises[17]
märkinud, et luuakse uus ELi tasandi vahend, Euroopa Ühendamise Rahastu,
millest rahastatakse ELi prioriteetset transpordi-, energia- ja
lairibataristut. Rahastust toetatakse taristuid, millel on Euroopa ja ühtse
turu mõõde, suunates ELi toetuse prioriteetsetele võrkudele, mis peavad valmima
2020. aastaks ja mille puhul Euroopa meetmed on kõige enam õigustatud.
Rahastul on ajavahemikuks 2014–2020 käsutada ühekordne 50 miljardi euro suurune
summa, millest 31,7 miljardit eurot eraldatakse transpordivaldkonnale,
kusjuures 10 miljardit sellest on ette nähtud seotud transporditaristusse
tehtavateks investeeringuteks liikmesriikides, mis on abikõlblikud
Ühtekuuluvusfondi raames. Teatises märgitakse ka, et ELile huvi pakkuvaid taristuprojekte,
mida viiakse ellu naaber- ja ühinemiseelsetes riikides, tuleks tulevikus
kooskõlastada ja tõhustada uue Euroopa Ühendamise Rahastu kaudu[18]. Lisaks Euroopa
Ühendamise Rahastule määratakse käesolevates suunistes määratakse kindlaks
transporditaristu Euroopa rahastamise prioriteedid. 6. LIHTSUSTAMINE Ettepanek aitab lihtsustada olemasolevaid
eeskirju. Uue koridoridel põhineva lähenemisviisi rakendamisega ja
koridoriplatvormide loomisega on võimalik projektide ettevalmistamist
ühtlustada. 2011/0294 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist
käsitlevate liidu suuniste kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
lepingut, eriti selle artiklit 172, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
Sotsiaalkomitee arvamust[19],
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[20], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 1996. aasta
otsus nr 1692/96/EÜ üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate
ühenduse suuniste kohta[21]
sõnastati selguse huvides uuesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010.
aasta otsusega nr 661/2010/EL üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist
käsitlevate liidu suuniste kohta[22]. (2)
Üleeuroopaliste võrkude planeerimine, arendamine ja
käitamine aitavad saavutada liidu peaeesmärke, nagu siseturu tõrgeteta
toimimine ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse suurendamine ning
sellise planeerimise, arendamise ja käitamise erieesmärk on ka tagada isikute
ja kaupade sujuv ja säästev liikuvus ning juurdepääs kõigile liidu
piirkondadele. (3)
Nende erieesmärkide saavutamiseks tuleks
ressursitõhusal viisil ühendada omavahel liikmesriikide transpordivõrgud ja
tagada nende koostalitlusvõime. (4)
Liikluse kasv on suurendanud rahvusvaheliste
transpordikoridoride ummistumist. Kaupade ja reisijate rahvusvahelise liikuvuse
tagamiseks tuleks optimeerida üleeuroopalise transpordivõrgu läbilaskevõimet ja
selle kasutamist ning seda vajaduse korral suurendada, kõrvaldades taristu
kitsaskohad ning rajades liikmesriikidesse ja nende vahele puuduvad
taristuühendused. (5)
Nagu transpordi valges raamatus „Euroopa ühtse
transpordipiirkonna tegevuskava – Konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa
transpordisüsteemi suunas”[23]
on märgitud, on võimalik transpordi tõhusust ja tulemuslikkust märkimisväärselt
suurendada, tagades võrgus eri transpordiliikidega seotud taristu, teabevoogude
ja menetluste parema integreerimise. (6)
Valges raamatus kutsutakse üles kasutama
transpordiga seotud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat, et tagada parem ja
integreeritud liikluskorraldus ning lihtsustada haldusmenetlusi parema
kaubalogistika, veoste jälgimise ja jälitamise ning optimaalsete sõiduplaanide
ja liiklusvoogudega. Kuna selliste meetmetega tõhustatakse transporditaristu
haldamist ja kasutamist, peaksid need kuuluma käesoleva määruse
reguleerimisalasse. (7)
Üleeuroopalise transpordivõrgu poliitikas tuleks
võtta arvesse transpordipoliitika ja taristu omandilise kuuluvuse arengut.
Varem vastutasid transporditaristu loomise ja hooldamise eest peamiselt
liikmesriigid. Samas on muud üksused, sh eraõiguslikud üksused, näiteks
taristuettevõtjad, kontsessionäärid või sadama- ja lennuväljaasutused, samuti
muutunud asjakohaseks üleeuroopalise mitmeliigilise transpordi võrgu
ellurakendamisel. (8)
Üleeuroopaline transpordivõrk koosneb suures
ulatuses olemasolevast taristust. Seda olemasolevat taristut haldavad erinevad
avalik-õiguslikud ja eraõiguslikud üksused. Üleeuroopalise transpordivõrgu uue
poliitika eesmärkide täielikuks saavutamiseks tuleb määrusega kehtestada ühtsed
taristunõuded, mida peavad järgima kõik üleeuroopalise transpordivõrgu taristu
eest vastutavad üksused. (9)
Üleeuroopalist transpordivõrku on kõige parem
arendada kahetasandilise lähenemisviisi abil, mis hõlmab üldvõrku ja põhivõrku,
kusjuures need kaks tasandit on taristu planeerimise kõrgeimaks tasandiks liidus. (10)
Üldvõrk peaks olema üleeuroopaline transpordivõrk,
mis tagab juurdepääsu kõikidele liidu piirkondadele, sh kaugetele ja
äärepoolseimatele piirkondadele, nagu soodustatakse integreeritud
merenduspoliitikaga,[24]
ja suurendab nende ühtekuuluvust. Suunistega tuleks kehtestada üldvõrgu
taristule esitatavad nõuded, et saavutada 2050. aastaks kogu liidus
kvaliteetne võrk. (11)
Põhivõrk tuleks seada üldvõrgu prioriteediks ja
viia see sellisena ellu 2030. aastaks. See peaks olema mitmeliigilise
transpordi võrgu arendamise tugisambaks ja stimuleerima kogu üldvõrgu
arendamist. Põhivõrk peaks võimaldama keskendada liidu meetmed neile
üleeuroopalise transpordivõrgu osadele, millel on Euroopa jaoks suurim
lisandväärtus, eelkõige piiriülestele lõikudele, puuduvatele ühendustele, mitme
transpordiliigi ühenduskohtadele ja peamistele kitsaskohtadele. (12)
Selleks et rajada põhivõrk ja üldvõrk
kooskõlastatult ja õigeaegselt, võimaldades seeläbi võrgust maksimaalset kasu
saada, peaksid asjaomased liikmesriigid tagama, et ühishuviprojektid
lõpetatakse vastavalt 2030. ja 2050. aastaks. (13)
On vajalik kindlaks teha ühishuviprojektid, mis
aitavad rajada üleeuroopalise võrgu ja vastavad suunistes sätestatud
prioriteetidele. (14)
Ühishuviprojektidel peaks olema selge lisandväärtus
Euroopa jaoks. Piiriülestel projektidel on tavaliselt suur lisandväärtus
Euroopa jaoks, kuid nende otsene majanduslik mõju võib olla väiksem kui puhtalt
siseriiklikel projektidel. Seepärast jäävad need liidu sekkumiseta tõenäoliselt
ellu viimata. (15)
Kuna üleeuroopalist transpordivõrku ei arenda ega
rakenda üksnes liikmesriigid, tuleks käesolevast määrusest tulenevaid õigusi ja
kohustusi ning asjakohaseid liidu ja liikmesriikide eeskirju ja menetlusi
kohaldada ühishuviprojektide kõikide edendajate suhtes, näiteks kohalike ja
piirkondlike omavalitsuste, taristuettevõtjate või muude eraõiguslike ja
avalik-õiguslike üksuste suhtes. (16)
Asjakohaste taristuvõrkude seotuse ja
koostalitlusvõime tagamiseks on vajalik koostöö naaberriikide ja kolmandate
riikidega. Seepärast peab liit vajaduse korral edendama nende riikidega
vastastikku huvipakkuvaid projekte. (17)
Transpordiliikide omavaheliseks integreerimiseks
võrgus tuleb üleeuroopalist transpordivõrku hoolikalt planeerida. See tähendab
ka taristu, arukate transpordisüsteemide, seadmete ja teenustega seotud
erinõuete rakendamist kogu võrgus. Seepärast tuleb tagada, et selliseid nõudeid
kohaldatakse hoolikalt ja kooskõlastatult iga transpordiliigi suhtes kogu
Euroopas ning transpordiliikide omavaheliste ühenduste suhtes kogu
üleeuroopalises transpordivõrgus ja sellest väljaspool, et realiseerida võrgu
kasulikku mõju ja võimaldada tõhusaid üleeuroopalisi kaugvedusid. (18)
Üld- ja põhivõrgu jaoks olemas oleva ja planeeritud
transporditaristu kindlaksmääramiseks tuleb koostada kaardid, mida tuleb liiklusvoogude
arengut arvesse võttes aja jooksul kohandada. Kõnealuste kaartide tehniline
alus tagatakse komisjoni TENtec süsteemiga, mis sisaldab üksikasjalikumaid
andmeid üleeuroopalise transporditaristu kohta. (19)
Suunistes tuleks sätestada prioriteedid, et saavutada
seatud eesmärgid ettenähtud ajavahemiku jooksul. (20)
Arukad transpordisüsteemid on vajalikud liikluse ja
vedude optimeerimiseks ning nendega seotud teenuste parandamiseks. (21)
Suunistega tuleks ette näha üldvõrgu arendamine
linnatranspordisõlmedes, sest need transpordisõlmed on üleeuroopalises
transpordivõrgus liikuvate reisijate ja seal veetavate veoste lähtepunkt või
lõppsihtkoht (viimane etapp) ja eri transpordiliikide sisesed või vahelised
üleminekupunktid. (22)
Üleeuroopaline transpordivõrk peaks tänu oma
suurusele olema aluseks uute tehnoloogialahenduste ja innovatsiooni
ulatuslikule kasutamisele, mis võib näiteks aidata suurendada Euroopa
transpordisektori üldist tõhusust ja vähendada selle CO2-jalajälge.
See aitab järgida Euroopa 2020. aasta strateegiat ja saavutada transpordi valge
raamatu eesmärk vähendada kasvuhoonegaaside heiteid 2050. aastaks
60 % (võrreldes 1990. aasta tasemetega) ning samal ajal suurendada
liidu varustatust kütusega. (23)
Üleeuroopaline transpordivõrk peab tagama tõhusa
mitmeliigilise transpordi, et oleks võimalik teha paremaid transpordiliigiga
seotud valikuid ja koondada kaugveo suured mahud. See suurendab mitmeliigilise
transpordi majanduslikku atraktiivsust kaubasaatjate jaoks. (24)
Kvaliteetse ja tõhusa transporditaristu
saavutamiseks kõikide transpordiliikide puhul peaksid suunised sisaldama
sätteid reisijate ja kauba liikumise turvalisuse ja ohutuse kohta,
kliimamuutuste ning võimalike loodus- ja inimtegevusest tingitud õnnetuste mõju
kohta taristule ning juurdepääsu tagamise kohta kõigi transpordikasutajate
jaoks. (25)
Põhivõrk peaks olema seda katva üldvõrgu osa. See
peaks koosnema üleeuroopalise transpordivõrgu strateegiliselt kõige
olulisematest transpordisõlmedest ja ühendustest vastavalt liiklusvajadustele.
Põhivõrk peaks olema mitmeliigiline, st hõlmab kõiki transpordiliike ja nende
ühendusi ning asjakohaseid liikluskorraldus- ja teabehaldussüsteeme. (26)
Selleks et rakendada põhivõrk kindlaksmääratud aja
jooksul, võiks eri projektide piiriüleseks koordineerimiseks kasutada
koridoripõhist lähenemisviisi ja koridoride arendamist kooskõlastada ning
sellega maksimaalselt suurendada võrguga kaasnevat kasu. (27)
Põhivõrgukoridoridega tuleks silmas pidada laiemaid
transpordipoliitika eesmärke ning hõlbustada transpordiliikide omavahelist
integreerimist ja ühendvedusid. See peaks võimaldama spetsiaalselt
väljatöötatud koridore, mis on optimaalse energiakasutuse ja CO2-heitega
ja seega minimaalse keskkonnamõjuga ning atraktiivsed ka oma usaldusväärsuse,
ummikute vähesuse ning väikeste tegevus- ja halduskulude poolest. Esialgne
koridoriloetelu tuleks lisada määrusesse (EL) nr XXX/2012 [Euroopa Ühendamise
Rahastu kohta], ent seda peaks olema võimalik kohandada vastavalt
liiklusvoogude muutumisele. (28)
Õige juhtimisstruktuuri kujundamist ja keerulistele
piiriülestele projektidele rahastamisallikate leidmist lihtsustaks sellistele
põhivõrgukoridoridele koridoriplatvormide rajamine. Euroopa koordinaatorid
peaksid soodustama põhivõrgukoridoride kooskõlastatud rakendamist. (29)
Põhivõrgukoridoride arendamisel tuleks nõuetekohaselt
arvesse võtta raudteekaubaveo koridore, mis on rajatud vastavalt Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2010. aasta määrusele (EL) nr 913/2010
konkurentsivõimeliseks kaubaveoks kasutatava Euroopa raudteevõrgustiku kohta[25] ning komisjoni 22. juuli 2009.
aasta otsusega 2009/561/EÜ, millega muudetakse otsust 2006/679/EÜ seoses
üleeuroopalise tavaraudteevõrgustiku kontrolli ja signaalimise alasüsteemi
koostalitlusvõime tehnilise kirjelduse rakendamisega,[26] ette nähtud Euroopa
raudteeliikluse juhtimissüsteemi (ERTMS) arenduskavale. (30)
Suuniste ja liidu tasandil kättesaadavate
asjakohaste rahastamisvahendite programmide võimalikult suure kooskõla
tagamiseks peaks üleeuroopalise transpordivõrgu rahastamine põhinema käesoleval
määrusel ja tuginema Euroopa Ühendamise Rahastule[27]. Sellest tulenevalt peaks
selle eesmärk olema asjakohastest sise- ja välisrahastamisvahenditest, nagu
struktuurifondidest ja ühtekuuluvusfondidest, naabruspoliitika
investeerimisrahastust (NIF), ühinemiseelse abi rahastamisvahendist (IPA),[28] Euroopa Investeerimispangast,
Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupangast ning muudest
finantseerimisasutustest rahastamise vastavusse viimine ja ühendamine.
Üleeuroopalise transpordivõrgu arendamiseks peaksid liikmesriigid eelkõige
võtma arvesse transpordivaldkonna suhtes kohaldatavaid eeltingimusi, nagu on
sätestatud määruse (EL) nr XXXX/2012 [määrus, millega kehtestatakse ühissätted
ühise strateegilise raamistikuga hõlmatud kuuluvate fondide – Euroopa
Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu
Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta,
nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja
Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006][29] IV lisas. (31)
Selleks et ajakohastada lisasid, eelkõige kaarte,
vastavalt võimalikele muutustele, mis on seotud teatavate transporditaristu
osade tegeliku kasutusega, mis määratakse kindlaks eelnevalt kehtestatud
mahumäärade alusel, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva määruse
lisade muutmise kohta. On väga tähtis, et komisjon peaks ettevalmistava töö
käigus asjakohaseid konsultatsioone, sh ekspertide tasandil. Komisjon peaks
delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel tagama asjakohaste
dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile
ja nõukogule. (32)
Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise
ühtsed tingimused, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi
tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011.
aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[30]. (33)
Kuna liikmesriigid ei suuda võetavate meetmete
eesmärke ja eelkõige üleeuroopalise transpordivõrgu kooskõlastatud rajamist ja
arendamist piisavalt saavutada ning kuna neid on eesmärkide kooskõlastamise
vajaduse tõttu parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid
kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse
põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt
ei lähe käesolev määrus nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK ÜLDPÕHIMÕTTED Artikkel 1
Reguleerimisese 1.
Käesoleva määrusega kehtestatakse üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamist käsitlevad liidu suunised (edaspidi „suunised”),
millega määratakse kindlaks üleeuroopalise transpordivõrgu taristu ning sellega
seotud ühishuviprojektid ja vastastikku huvipakkuvad projektid. 2.
Kõnealustes suunistes täpsustatakse nõuded, mida
üleeuroopalise transpordivõrgu taristu haldamise eest vastutavad üksused peavad
täitma. 3.
Suunistes kehtestatakse üleeuroopalise võrgu
arendamise prioriteedid. 4.
Suunistes sätestatakse üleeuroopalise võrgu
rakendamise meetmed. Artikkel 2
Reguleerimisala 1.
Suuniseid kohaldatakse üleeuroopalise
transpordivõrgu suhtes ning need hõlmavad järgmist: –
lõikes 2 osutatud olemasolev ja planeeritav taristu
ning –
meetmed, millega tõhustatakse kõnealuse taristu
haldamist ja kasutamist. 2.
Üleeuroopalise transpordivõrgu taristu koosneb
järgmistest taristutest, seadmetest ja süsteemidest: (a)
II peatüki 1. jaos kindlaks määratud
raudteetransporditaristu; (b)
II peatüki 2. jaos kindlaks määratud
siseveeteetaristu; (c)
II peatüki 3. jaos kindlaks määratud
maanteetransporditaristu; (d)
II peatüki 4. jaos kindlaks määratud
meretransporditaristu; (e)
II peatüki 5. jaos kindlaks määratud
lennutransporditaristu; (f)
II peatüki 6. jao kohane mitmeliigilise transpordi
taristu; (g)
punktides a–f osutatud transporditaristuga
seotud seadmed ja arukad transpordisüsteemid. Artikkel 3
Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
mõisteid: (a)
„ühishuviprojekt” – planeeritud või olemasoleva
transporditaristu osa või olemasoleva transporditaristu muudatus, mis vastab II
peatüki sätetele, ning meetmed, millega nähakse ette selle taristu tõhus
haldamine ja kasutamine; (b)
„vastastikku huvipakkuv projekt” – liidu ja ühe või
mitme kolmanda riigi vaheline projekt, mille eesmärk on ühendada üleeuroopaline
transpordivõrk kõnealuste riikide transporditaristuvõrguga, et lihtsustada
suuri transpordivooge; (c)
„kolmas riik” – naaberriik ja mis tahes muu riik,
kellega liit võib teha koostööd käesoleva määruse eesmärkide saavutamiseks; (d)
„naaberriik” – riik, mis on hõlmatud Euroopa
naabruspoliitikaga, sh strateegilise partnerlusega,[31] ja
laienemispoliitikaga või mis kuulub Euroopa Majanduspiirkonda või Euroopa
Vabakaubanduse Assotsiatsiooni; (e)
„lisandväärtus Euroopa jaoks” – liidu sekkumisest
tulenev lisandväärtus võrreldes väärtusega, mis oleks loodud pelgalt
liikmesriigi meetmetega; (f)
„taristuettevõtja” – asutus või ettevõtja, kes
vastutab eelkõige transporditaristu loomise ja hooldamise eest. See võib
hõlmata ka taristu kontrolli- ja ohutussüsteemide haldamist; (g)
„arukad transpordisüsteemid” – süsteemid, mis
kasutavad info-, kommunikatsiooni-, navigatsiooni- ja positsioneerimis- /
asukoha määramise tehnoloogiat, et juhtida liikuvust ja üleeuroopalises
transpordivõrgus toimuvat liiklust ning osutada kodanikele ja ettevõtjatele
lisandväärtusteenuseid, sh võrgu ohutuks, turvaliseks, keskkonnahoidlikuks ja
läbilaskevõimet tõhusalt arvesse võtvaks kasutamiseks. Need süsteemid võivad
hõlmata ka transpordivahendisse paigaldatud seadmeid, kui need on asjakohastest
taristuosadest lahutamatud. Need hõlmavad punktides h–l osutatud süsteeme,
tehnoloogialahendusi ja teenuseid; (h)
„lennuliikluse korraldamise süsteem” – Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruses (EÜ)
nr 552/2004 (Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu koostalitlusvõime kohta
((koostalitlusvõime määrus))[32]
ja nõukogu 27. veebruari 2007. aasta määruses (EÜ) nr 219/2007
(ühisettevõtte loomise kohta Euroopa lennuliikluse uue põlvkonna
juhtimissüsteemi (SESAR) väljaarendamiseks)[33] määratletud Euroopa lennuliikluse
korraldamise üldkava kohane süsteem; (i)
„laevaliikluse seire- ja teabesüsteemid” –
süsteemid, mida kasutatakse liikluse ja meretranspordi seireks ja juhtimiseks
ning mis kasutavad laevade automaatse identifitseerimissüsteemi (AIS), laevade
kaugtuvastus- ja jälgimissüsteemi (LRIT), rannikuäärsete radarisüsteemide ja
raadioside abil saadud teavet, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 27. juuni 2002. aasta direktiiviga 2002/59/EÜ, millega
luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem ning tunnistatakse
kehtetuks nõukogu direktiiv 93/75/EMÜ[34]; (j)
„jõeteabeteenused (RIS)” – Euroopa Parlamendi ja nõukogu
7. septembri 2005. aasta direktiivis 2005/44/EÜ (ühtlustatud
jõeteabeteenuste kohta ühenduse siseveeteedel)[35] määratletud siseveeteedel kasutatav info-
ja kommunikatsioonitehnoloogia; (k)
„e-merendusteenused” – teenused, mille puhul
kasutatakse meretranspordisektoris uudseid ja koostalitlusvõimelisi
infotehnoloogialahendusi, et hõlbustada kaupade käitlemist merel ja
sadamaaladel; (l)
„Euroopa raudteeliikluse juhtimissüsteem (ERTMS)” –
komisjoni 28. märtsi 2006. aasta otsuses 2006/679/EÜ[36] ja
komisjoni 7. novembri 2006. aasta otsuses 2006/860/EÜ,[37] mis
käsitlevad üleeuroopalise tava- ja kiirraudteesüsteemi kontrolli ja
signaalimise allsüsteemi koostalitluse tehnilist kirjeldust, määratletud
süsteem; (m)
„transpordiliik” – raudtee-, siseveetee-, maantee-,
mere- või lennutransport; (n)
„mitmeliigiline transport” – kauba- või
reisijatevedu või mõlema vedu vähemalt kahe transpordiliigiga; (o)
„linnatranspordisõlm” – linnapiirkond, kus
üleeuroopalise transpordivõrgu transporditaristu on ühendatud muude selle
taristu osadega ning piirkondliku ja kohaliku liikluse taristuga; (p)
„logistikaplatvorm” – üleeuroopalise
transpordivõrgu taristuga otseselt seotud ala, kus on vähemalt üks
kaubaterminal ja kus on võimalik teostada logistikatoiminguid; (q)
„kaubaterminal” – rajatis, mis on varustatud
vähemalt kahe transpordiliigi vahel ümberlaadimist ja kauba ajutist ladustamist
võimaldavate seadeldistega, nt sadama-, siseveesadama-, lennuvälja ning
raudtee-/maanteeterminalid; (r)
„NUTSi piirkond” – statistiliste
territoriaalüksuste nomenklatuuris määratletud piirkond. Artikkel 4
Üleeuroopalise transpordivõrgu eesmärgid 1.
Üleeuroopaline transpordivõrk võimaldab
transporditeenuseid ja -toiminguid, mis: (a)
vastavad selle kasutajate liikuvus- ja
transpordivajadustele liidus ja suhetes kolmandate riikidega, suurendades nii
majanduskasvu kui ka konkurentsivõimet; (b)
on nii reisijate- kui ka kaubaveo puhul
majanduslikult tõhusad ning aitavad saavutada vähese CO2-heitega ja
keskkonnasõbraliku transpordi, kütusega varustatuse ja keskkonnakaitsega seotud
eesmärke; (c)
edendavad kõige uudsemaid tehnoloogia- ja
tegevuskontseptsioone; (d)
tagavad nõuetekohase juurdepääsu kõikidele liidu
piirkondadele, edendades nii sotsiaalset, majanduslikku ja territoriaalset
ühtekuuluvust ning toetades kaasavat majanduskasvu. 2.
Üleeuroopalise transpordivõrgu taristu arendamisega
püütakse saavutada järgmised eesmärgid: (a)
liikmesriikide transpordivõrkude vastastikune
seotus ja koostalitlusvõime; (b)
kitsaskohtade kõrvaldamine ja puuduvate ühenduste
rajamine nii transporditaristute piires kui ka nendevahelistes
ühenduspunktides, liikmesriikide territooriumil ja nendevahelistes
piiripunktides; (c)
kõikide transpordiliikide arendamine kooskõlas
säästva ja majanduslikult tõhusa transpordi pikaajalise tagamisega; (d)
kõikide transpordiliikide optimaalne integreerimine
ja omavaheline ühendamine; (e)
taristu tõhus kasutamine; (f)
kõige CO2-neutraalsema transpordi
laialdase kasutamise edendamine; (g)
transporditaristu ühendused üleeuroopalise
transpordivõrgu ja naaberriikide transporditaristuvõrkude vahel ning nende
koostalitlusvõime edendamine; (h)
taristule esitatavate nõuete kehtestamine, eelkõige
koostalitlusvõime, ohutuse ja turvalisuse valdkonnas, et nende alusel hinnata
transporditeenuste kvaliteeti, tõhusust ja jätkusuutlikkust; (i)
sujuvad ühendused ühelt poolt reisijate ja kauba
kaugveo ning teiselt poolt reisijate ja kauba piirkondliku ja kohaliku veo
jaoks kasutatava taristu vahel; (j)
transporditaristu, mis kajastab liidu eri osade
eriolukorda ja katab tasakaalustatult Euroopa piirkondi, sh äärepoolseimaid ja
muid kaugeid piirkondi; (k)
eakate, piiratud liikumisvõimega isikute ja
puuetega reisijate juurdepääs. Artikkel 5
Ressursitõhus võrk Liikmesriigid ning vajaduse korral
piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused, taristuettevõtjad,
transpordiettevõtjad ning muud avalik-õiguslikud ja eraõiguslikud üksused
planeerivad, arendavad ja käitavad üleeuroopalist transpordivõrku
ressursitõhusalt järgmiste meetmete abil: (a)
taristute optimaalne integreerimine ja omavaheline
ühendamine; (b)
uute tehnoloogialahenduste ja arukate
transpordisüsteemide laialdane kasutamine; (c)
olemasoleva transporditaristu täiustamine ja
hooldamine; (d)
arvestamine võimaliku koostoimega muude võrkudega,
eelkõige üleeuroopalise energiavõrgu või telekommunikatsioonivõrguga; (e)
strateegilise keskkonnamõju hindamine, asjakohaste
kavade ja programmide koostamine ning kliimamuutuste mõju kindlaksmääramine; (f)
taristu läbilaskevõime planeerimise ja suurendamise
meetmed; (g)
piisav arvestamine transporditaristu haavatavusega,
mis on seotud kliimamuutustega ning loodus- ja inimtegevusest tingitud õnnetustega. Artikkel 6
Üleeuroopalise transpordivõrgu kahetasandiline struktuur 1.
Üleeuroopalist transpordivõrku arendatakse
järk-järgult, rakendades eelkõige selle võrgu kahetasandilist struktuuri, mis
koosneb üld- ja põhivõrgust. 2.
Üldvõrk koosneb üleeuroopalise transpordivõrgu
kõigist olemasolevatest ja planeeritavatest transporditaristutest ning hõlmab
kõnealuse taristu tõhusamat kasutamist edendavaid meetmeid. Seda arendatakse II
peatüki kohaselt. 3.
Põhivõrk koosneb üldvõrgu neist osadest, mis on
üleeuroopalise transpordivõrgu arendamise eesmärkide saavutamiseks
strateegiliselt kõige tähtsamad. See määratakse kindlaks ja seda arendatakse
III peatüki kohaselt. Artikkel 7
Ühishuviprojektid 1.
Ühishuviprojektid aitavad üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamisele kaasa uue transporditaristu rajamise, olemasoleva
transporditaristu hooldamise, taastamise ja ajakohastamise ning selle
ressursitõhusat kasutamist edendavate meetmetega. 2.
Ühishuviprojekt peab: (a)
aitama saavutada artiklis 4 esitatud eesmärkide
saavutamisele; (b)
olema kooskõlas II peatükiga ning põhivõrgu puhul
lisaks ka III peatükiga; (c)
olema läbinud sotsiaal-majandusliku kulude ja
tulude analüüsi, mille tulemuseks on positiivne nüüdispuhasväärtus; (d)
olema Euroopa jaoks selgelt lisandväärtusega. 3.
Ühishuviprojekt võib hõlmata kogu projektitsüklit,
sh teostatavusuuringuid, loa taotlemise menetlusi, rakendamist ja hindamist. 4.
Liikmesriigid ja projektide edendajad võtavad kõik
vajalikud meetmed, et tagada projektide elluviimine asjakohaste liidu ja
liikmesriikide eeskirjade ja menetluste kohaselt, eelkõige kooskõlas liidu
keskkonna-, kliimakaitse-, ohutus-, turvalisus-, konkurentsi-, riigiabi-,
riigihanke- ja rahvatervisealaste õigusaktidega. 5.
Ühishuviprojektid võivad saada liidult rahalist abi
üleeuroopalise transpordivõrgu jaoks kättesaadavatest vahenditest, eelkõige
Euroopa Ühendamise Rahastust, mis on loodud määrusega (EL) nr XXX/2012. Artikkel 8
Koostöö kolmandate riikidega 1.
Liit võib toetada selliseid ühishuviprojekte, mille
eesmärk on ühendada üleeuroopaline transpordivõrk selliste kolmandate riikide
taristuvõrkudega, mis on hõlmatud Euroopa naabruspoliitikaga või
laienemispoliitika või mis kuuluvad Euroopa Majanduspiirkonda või Euroopa
Vabakaubanduse Assotsiatsiooni, ning nende projektidega püütakse: (a)
ühendada põhivõrk piiripunktides; (b)
tagada ühendus põhivõrgu ja kolmandate riikide
transpordivõrkude vahel; (c)
ehitada lõplikult välja kolmandate riikide
transporditaristu, mis ühendaks liidu põhivõrguosi; (d)
rakendada liikluskorraldussüsteeme kõnealustes
riikides. Selliste ühishuviprojektidega suurendatakse ühes
või mitmes liikmesriigis asuvate võrkude läbilaskevõimet või kasulikkust. 2.
Liit võib teha koostööd kolmandate riikidega
vastastikku huvipakkuvate projektide edendamiseks. Nende projektidega püütakse:
(a)
edendada üleeuroopalise transpordivõrgu ja
naaberriikide võrkude koostalitlusvõimet; (b)
edendada üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika
laiendamist kolmandatesse riikidesse; (c)
hõlbustada lennutransporti kolmandate riikidega,
eelkõige ühtse Euroopa taeva ja lennuliikluse korraldamise alase koostöö
süvendamisega; (d)
hõlbustada meretransporti ja edendada
meremagistraale kolmandate riikidega. 3.
Lõike 2 punkti a alla kuuluvad vastastikku
huvipakkuvad projektid peavad vastama asjaomastele II peatüki sätetele. 4.
III lisa sisaldab teatavatesse naaberriikidesse
laiendatud üleeuroopalise transpordivõrgu näitlikke kaarte. 5.
Liit võib naaberriikidega vastastikku huvipakkuvate
projektide edendamiseks kasutada olemasolevaid või luua ja kasutada uusi
kooskõlastamis- ja rahastamisvahendeid, nagu naabruspoliitika
investeerimisrahastu (NIF) või ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA). 6.
Liit võib teha käesoleva artikli eesmärkide
saavutamiseks koostööd rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonide ja
asutustega. II PEATÜKK ÜLDVÕRK Artikkel 9
Üldsätted 1.
Üldvõrgu alusel määratakse kindlaks
ühishuviprojektid. 2.
Üldvõrk peab: (a)
vastama käesolevale määruse lisas esitatud
kaartidele; (b)
olema täpsustatud taristuosade kirjeldusega; (c)
vastama käesolevas peatükis sätestatud
transporditaristutele esitatavatele nõuetele; (d)
olema artiklites 10–35 osutatud prioriteetsete
taristuarenduste raamistikuks. 3.
Liikmesriigid tagavad, et üldvõrk on valmis ja
vastab täielikult asjaomastele käesoleva peatüki sätetele hiljemalt 31.
detsembriks 2050. Artikkel 10
Prioriteedid Üldvõrgu arendamisel pööravad liit,
liikmesriigid, taristuettevõtjad ja muud projekti edendajad erilist tähelepanu
meetmetele, mis on vajalikud, et: (a)
rakendada ja kasutada arukaid transpordisüsteeme,
sh meetmeid, mis võimaldavad liikluse korraldamist, mitmeliigilise transpordi
sõiduplaanide koostamist ja teabeteenuseid, mitmeliigilise transpordi jälgimist
ja jälitamist, läbilaskevõime planeerimist ning veebipõhist broneerimist ja
integreeritud piletimüügiteenuseid; (b)
rajada puuduvad ühendused ja kõrvaldada
kitsaskohad, eelkõige piiriülestes lõikudes; (c)
kõrvaldada haldus- ja tehnilised takistused,
eelkõige seoses võrgu koostalitlusvõime ja konkurentsiga; (d)
tagada transpordiliikide optimaalne integreerimine; (e)
tagada nõuetekohane juurdepääs kõikidele liidu
piirkondadele; (f)
tõsta või säilitada taristu kvaliteeti tõhususe,
ohutuse, turvalisuse, kliimale ja vajaduse korral õnnetustele vastupidavuse,
keskkonnatoime, sotsiaalsete tingimuste, kõikide kasutajate jaoks juurdepääsu
tagamise, teenuste kvaliteedi ja liiklusvoogude järjepidevuse seisukohalt; (g)
edendada tipptehnoloogia arendamist; (h)
tagada kütusega varustatus, võimaldades
alternatiivsete ja eelkõige vähese CO2-heitega või CO2-heiteta
energiaallikate ja jõuseadmete kasutamist; (i)
suunata raudteekaubaveod linnadest mööda. 1. jagu
Raudteetransporditaristu Artikkel 11
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad raudteeliinid on
märgitud I lisas esitatud kaartidel. Artikkel 12
Taristu osad 1.
Raudteetransporditaristu koosneb eelkõige
järgmisest: (a)
kiir- ja tavaraudteeliinid, sealhulgas: i) haruteed, ii) tunnelid, iii) sillad, (b)
kaubaterminalid ja logistikaplatvormid kauba
ümberlaadimiseks raudteetranspordi piires ning raudteetranspordi ja muude
transpordiliikide vahel; (c)
I lisas märgitud liinidel asuvad jaamad reisijate
ümberistumiseks raudteetranspordi piires ning raudteetranspordi ja muude
transpordiliikide vahel; (d)
seotud seadmed; (e)
arukad transpordisüsteemid. 2.
Raudteeliinid on järgmised: (a)
kiirraudteeliinid, mis on: i) spetsiaalselt ehitatud kiirliinid, mis
on varustatud kiiruse 250 km/h või suurema kiiruse tarvis; ii) spetsiaalselt ümber ehitatud
tavaliinid, mis on varustatud kiiruse 200 km/h tarvis; (b)
tavaraudteeliinid. 3.
Raudteeliinidega seotud tehniline varustus hõlmab
elektrivarustussüsteeme, seadmeid reisijate rongileminekuks ja väljumiseks ning
kauba peale- ja mahalaadimiseks jaamades, logistikaplatvorme ja kaubaterminale.
See hõlmab mis tahes vahendeid, mis on vajalikud sõidukite ohutu, turvalise ja
tõhusa käitamise tagamiseks. Artikkel 13
Transporditaristule esitatavad nõuded 1.
Kaubaterminalide operaatorid tagavad, et
kaubaterminal on avatud kõikidele operaatoritele. Logistikaplatvormide operaatorid avavad vähemalt
ühe terminali kõikide operaatorite jaoks. Kaubaterminalide ja logistikaplatvormide
operaatorid tagavad juurdepääsu mittediskrimineerival viisil ja kohaldavad
läbipaistvaid tasusid. 2.
Reisijaamade operaatorid tagavad reisijaamades
juurdepääsu kogu üldvõrgu piires toimuva raudteeliiklusega seotud teabele,
piletitele ja äritegevusele ning vajaduse korral teabe ühenduste kohta kohaliku
ja piirkondliku transpordiga kooskõlas komisjoni 5. mai 2011. aasta määrusega
(EL) nr 454/2011 üleeuroopalise raudteesüsteemi allsüsteemi
„reisijateveoteenuste telemaatilised rakendused” koostalitluse tehnilise
kirjelduse kohta[38].
3.
Liikmesriigid ja taristuettevõtjad tagavad oma
vastutuse piires järgmise: (a)
raudteeliinid on varustatud Euroopa raudteeliikluse
juhtimissüsteemiga (ERTMS); (b)
raudteetaristu vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu
17. juuni 2008. aasta direktiivile 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi
koostalitlusvõime kohta[39]
ja selle rakendusmeetmetele, et saavutada üldvõrgu koostalitlusvõime; (c)
raudteetaristu uued ja ajakohastatud liinid
vastavad koostalitluse tehnilise kirjelduse (KTK) nõuetele, mis on vastu võetud
direktiivi 2008/57/EÜ artikli 6 alusel, v.a nõuetekohaselt põhjendatud
juhtudel, kui see on lubatud asjaomase KTKga või direktiivi 2008/57/EÜ
artiklis 9 sätestatud korra kohaselt; raudteetaristu vastab igal juhul
järgmistele nõuetele: (1)
uute raudteeliinide nominaalne rööpmelaius:
1 435 mm[40]; (2)
elektrienergiaga varustatus; (3)
tavakaubarongide kasutatavad liinid[41]:
teljekoormus 22,5 t ja rongi pikkus 750 m; (4)
tavakaubarongide kasutatavate uute liinide suurim
teekalle: 12,5 mm/m[42]. Artikkel 14
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
ERTMSi kasutamine, (b)
raudteetranspordiga kaasneva müra mõju
leevendamine; (c)
tehnilises kirjelduses sätestatud ja artiklis 13
kirjeldatud miinimumnõuetest rangemate nõuete täitmine. 2. jagu
Siseveetransporditaristu Artikkel 15
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad siseveeteed ja
siseveesadamad on märgitud I lisas esitatud kaartidel. Artikkel 16
Taristu osad 1.
Siseveeteede taristu koosneb eelkõige järgmisest: (a)
jõed; (b)
kanalid; (c)
järved; (d)
seotud taristu, nt lüüsid, tõsteseadmed, sillad,
reservuaarid; (e)
siseveesadamad, sh sadamaalal tehtavateks
transporditoiminguteks vajalik taristu; (f)
seotud seadmed; (g)
arukad transpordisüsteemid. 2.
Siseveesadamates laaditakse aastas ümber üle
500 000 tonni kaupa. Aastane ümberlaadimise kogumaht põhineb viimasel
kättesaadaval kolme aasta keskmisel, mille on avaldanud Eurostat. 3.
Sadamatega seotud seadmed on eelkõige jõuseadmed
ning saastet, energiatarbimist ja CO2-mahukust vähendavad käitamissüsteemid.
Nende hulka kuuluvad jäätmete vastuvõtmise rajatised. Artikkel 17
Transporditaristule esitatavad nõuded 1.
Liikmesriigid, sadamaoperaatorid ja
taristuettevõtjad tagavad oma vastutuse piires, et siseveesadamad on ühendatud
üldvõrgu maantee- või raudteetaristuga. 2.
sadamaoperaator tagab, et siseveesadam pakub
vähemalt üht kõikidele operaatoritele mittediskrimineerivalt avatud
kaubaterminali ja et kohaldatakse läbipaistvaid tasusid. 3.
Liikmesriigid ja taristuettevõtjad tagavad oma
vastutuse piires, et: (a)
jõed, kanalid ja järved vastavad rahvusvahelise
tähtsusega peamisi siseveeteid käsitlevas Euroopa lepingus (AGN)[43]
siseveeteede uue klassifikatsiooni kohta sätestatud IV klassi veeteedele
esitatavatele miinimumnõuetele ja tagama sildade pideva läbitavuse; (b)
jõed, kanalid ja järved on varustatud
jõeteabeteenustega (RIS). Artikkel 18
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
olemasolevate siseveeteede puhul: IV klassi
siseveeteedele esitatavate nõuete täitmiseks vajalike meetmete rakendamine; (b)
vajaduse korral rangemate kui IV klassi
siseveeteedele esitatavate nõuete täitmine, et vastata turunõudlusele; (c)
arukate transpordisüsteemide, sh RISi rakendamine; (d)
siseveesadamataristu ühendamine
raudteetransporditaristuga. 3. jagu
Maanteetransporditaristu Artikkel 19
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad maanteed on märgitud I
lisas esitatud kaartidel. Artikkel 20
Taristu osad 1.
Maanteetransporditaristu koosneb eelkõige
järgmisest: (a)
kvaliteetsed teed, sealhulgas: (i) sillad, ii) tunnelid, iii) ristmikud, iv) ülesõidu- või ülekäigukohad, v) mitmetasandilised ristmikud, (b)
parkimisalad, (c)
seotud seadmed, (d)
arukad transpordisüsteemid, (e)
kaubaterminalid ja logistikaplatvormid, (f)
bussijaamad. 2.
Lõike 1 punktis a osutatud kvaliteetsed teed on
teed, mis on olulised kauba ja reisijate kaugveo puhul, see ühendab omavahel
peamised linna- ja majanduskeskused ja seob muid transpordiliike üksteisega
ning raskesti ligipääsetavad ja äärepoolsed NUTS 2 piirkonnad liidu
keskpiirkondadega. 3.
Kvaliteetsed teed on kavandatud ja ehitatud
spetsiaalselt mootorsõidukite liikluseks ja võivad olla kiirteed või
kiirmagistraalid. (a)
Kiirtee on spetsiaalselt mootorsõidukite liikluseks
kavandatud ja ehitatud tee, mis ei teeninda teega külgnevaid kinnistuid ning: i) kus on – v.a spetsiaalsetes kohtades
või ajutiselt – kummagi sõidusuuna jaoks eraldi sõiduteed, mis on teineteisest
eraldatud eraldusribaga, mis ei ole ette nähtud liikluseks, või erandjuhtudel
muude vahenditega; ii) kus ei ole samal tasandil ristumisi
tee, raudtee, trammitee ega jalgteega ning iii) mis on tähistatud kiirteemärkidega. (b)
Kiirmagistraal on mootorsõidukite liikluseks
ettenähtud tee, millele pääseb üksnes eritasandiliste või reguleeritud ristmike
kaudu ning: i) mille sõiduteel on keelatud peatumine
ja parkimine ning ii) kus ei ole samal tasandil ristumisi
raudtee, trammitee ega jalgteega. 4.
Maanteedega seotud seadmed hõlmavad eelkõige liikluskorraldusvahendeid,
teavitus- ja teejuhatusvahendeid ning kasutusmaksude kogumise, ohutus-,
negatiivse keskkonnamõju vähendamise, alternatiivsete jõuseadmetega sõidukite
tankimise või laadimise ning tarbesõidukite turvaliste parkimisalade seadmeid. Artikkel 21
Transporditaristule esitatavad nõuded Liikmesriigid ja taristuettevõtjad tagavad oma
vastutuse piires, et: (a)
maanteed vastavad artikli 20 lõikele 3; (b)
maanteetransporditaristu ohutus tagatakse ning seda
kontrollitakse ja vajaduse korral täiustatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu
19. novembri 2008. aasta direktiivis 2008/96/EÜ (maanteede
infrastruktuuri ohutuse korraldamise kohta)[44] sätestatud korras; (c)
üle 500 m pikkused maanteetunnelid vastavad Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/54/EÜ
tunnelite miinimumohutusnõuete kohta üleeuroopalises teedevõrgus[45]; (d)
maksukogumissüsteemide koostalitlusvõime tagatakse
kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta
direktiiviga 2004/52/EÜ ühenduse elektroonilise maanteemaksu
koostalitlusvõime kohta[46]
ja komisjoni 6. oktoobri 2009. aasta otsusega 2009/750/EÜ
Euroopa elektroonilise maksukogumisteenuse määratluse ja tehniliste elementide
kohta[47]; (e)
rakendatavad maanteetransporditaristu arukad
transpordisüsteemid vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli
2010. aasta direktiivile 2010/40/EL, mis käsitleb raamistikku
intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja
liideste jaoks teiste transpordiliikidega[48]. Artikkel 22
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
arukate transpordisüsteemide, eelkõige
mitmeliigilise transpordi teavitus- ja liikluskorraldussüsteemide kasutamine
ning integreeritud teabevahetus- ja maksesüsteemide võimaldamine; (b)
uute tehnoloogialahenduste ja innovatsiooni
kasutamine vähese CO2-heitega transpordi edendamiseks; (c)
turvaliste parkimisalade tagamine; (d)
liiklusohutuse edendamine. 4. jagu
Meretransporditaristu Artikkel 23
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad meresadamad on märgitud
I lisas esitatud kaartidel. Artikkel 24
Taristu osad 1.
Meretransporditaristu koosneb eelkõige järgmisest: (a)
mereala; (b)
merekanalid; (c)
meresadamad, sh sadamaalal transporditoimingute
tegemiseks vajalik taristu; (d)
navigatsioonivahendid; (e)
sadamate ümbrus; (f)
meremagistraalid; (g)
seotud seadmed; (h)
arukad transpordisüsteemid. 2.
Meresadamad on üldvõrgu maismaataristu sisenemis-
ja väljumiskohad. Meresadamad vastavad vähemalt ühele järgmisele tingimusele: (a)
aastane reisijateveo kogumaht ületab 0,1 % kõigi
liidu meresadamate aastasest reisijateveo kogumahust. Selle kogumahu
võrdlusalus on viimane kättesaadav kolme aasta keskmine, mis põhineb Eurostati
avaldatud statistikal; (b)
aastane veoste kogumaht – puist- või muu lasti
käitlemisel – ületab 0,1 % kõigis liidu meresadamates aasta jooksul käideldud
veoste kogumahust. Selle kogumahu võrdlusalus on viimane kättesaadav kolme
aasta keskmine, mis põhineb Eurostati avaldatud statistikal; (c)
meresadam asub saarel ja on üldvõrgus ainus
juurdepääsukoht NUTS 3. tasandi piirkonnale; (d)
meresadam asub äärepoolseimas või keskusest kaugel
olevas piirkonnas, üle 200 km kaugusel muust lähimast üldvõrgu sadamast. 3.
Meretransporditaristuga seotud seadmed hõlmavad
eelkõige jäälõhkumis-, hüdroloogiliste uuringute ning sadama ja sadama ümbruse
süvendamis- ja hooldusseadmeid. Artikkel 25
Meremagistraalid 1.
Meremagistraalid moodustavad üleeuroopalise
transpordivõrgu merelise mõõtme. Need koosnevad lähimereliinidest, sadamatest,
seonduvast meretranspordi infrastruktuurist ja seadmetest ning vahenditest, mis
võimaldavad lühimerevedusid või mere-jõeteenuseid, sh sisemaaühendusi, vähemalt
kahe sadama vahel kahes eri liikmesriigis. Meremagistraalid hõlmavad järgmist: (a)
mereühendused üldvõrgu meresadamate vahel; (b)
sadamarajatised, info- ja
kommunikatsioonitehnoloogia (IKT), nagu elektroonilised
logistikakorraldussüsteemid, ohutuse ja turvalisuse ning haldus- ja
tollimenetlused vähemalt ühes liikmesriigis; (c)
taristu otseseks maale- ja merelepääsuks. 2.
Üleeuroopalise transpordivõrgu meremagistraalidega
seotud ühishuviprojekti ettepaneku peavad tegema vähemalt kaks liikmesriiki.
Meremagistraalid on järgmised: (a)
artiklis 49 määratletud põhivõrgukoridori
mereosa või kahe põhivõrgukoridori vaheline mereosa; (b)
põhivõrgu mereühendus ja selle sisemaaühendused
kahe või enama põhivõrku kuuluva sadama vahel; (c)
mereühendus ja selle sisemaaühendused põhivõrgu
sadama ja üldvõrgu sadamate vahel erilise tähelepanuga põhi- ja üldvõrgu
sadamate sisemaaühendustel. 3.
Üleeuroopalise transpordivõrgu meremagistraalidega
seotud ühishuviprojektid võivad hõlmata ka tegevust, mis toob laialdasemat kasu
ega ole seotud konkreetsete sadamatega, nagu keskkonnatoime parandamine,
jäälõhkumiseks vajalike seadmete kättesaadavaks tegemine, aastaringse
laevatatavuse tagamine, süvendustööd, alternatiivsete kütusetankimisvõimaluste
loomine, protsesside, menetluste ja inimfaktori optimeerimine, IKT platvormid
ja infosüsteemid, sh liikluskorralduse ja elektroonilise aruandluse süsteemid. Artikkel 26
Transporditaristule esitatavad nõuded 1.
Liikmesriigid, sadamaoperaatorid ja
taristuettevõtjad tagavad oma vastutuse piires, et: (a)
meresadamad on ühendatud üldvõrgu raudteeliinide,
maanteede ja võimaluse korral siseveeteedega, v.a Maltal ja Küprosel, kuni
nende territooriumile ei ole rajatud raudteesüsteemi; (b)
meresadam pakub vähemalt üht kõikidele
ettevõtjatele mittediskrimineerivalt avatud terminali ja et kohaldatakse
läbipaistvaid tasusid; (c)
merekanalid, sadamate faarvaatrid ja estuaarid
ühendavad kaht merd või tagavad juurdepääsu merelt meresadamatesse ning
vastavad vähemalt VI klassi siseveeteedele. 2.
Sadamaoperaatorid tagavad, et sadamas on seadmed,
mis on vajalikud laevade keskkonnahoidlikkuse tagamiseks sadamates, eelkõige
laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmed sadamates kooskõlas Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta
direktiiviga 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise
seadmete kohta sadamates[49].
3.
Liikmesriigid rakendavad laevaliikluse seire- ja
teabesüsteemi kooskõlas direktiiviga 2002/59/EÜ. Artikkel 27
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
meremagistraalide, sh lühimerevedude edendamine; (b)
meresadamate ühendamine siseveeteedega; (c)
laevaliikluse seire- ja teabesüsteemi ning
e-merendusteenuste rakendamine. 5. jagu
Lennutransporditaristu Artikkel 28
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad lennuväljad on märgitud
I lisas esitatud kaartidel. Artikkel 29
Taristu osad 1.
Lennutransporditaristu koosneb eelkõige järgmisest: (a)
õhuruum, lennuliinid ja -teed; (b)
lennuväljad; (c)
seotud seadmed; (d)
arukad transpordisüsteemid. 2.
Lennuväljad vastavad ühele järgmisele tingimusele: (a)
reisilennuväljad: i) aastane reisijateveo kogumaht moodustab
vähemalt 0,1 % kõigi liidu lennuväljade aastasest reisijateveo kogumahust.
Aastane reisijateveo kogumaht põhineb viimasel kättesaadaval kolme aasta
keskmisel, mille on avaldanud Eurostat; ii) 0,1 % suurust mahumäära ei kohaldata,
kui lennuväli asub lähimast üldvõrgu lennuväljast rohkem kui 100 km kaugusel
või rohkem kui 200 km kaugusel, kui piirkonnas, milles see asub, on
kiirraudteeliin; (b)
aastane veoste kogumaht moodustab vähemalt 0,2 %
kõigi liidu lennuväljade aastasest veoste kogumahust. Aastane veoste kogumaht
põhineb viimasel kättesaadaval kolme aasta keskmisel, mille on avaldanud
Eurostat. Artikkel 30
Transporditaristule esitatavad nõuded 1.
Liikmesriigid ja lennuväljaoperaatorid tagavad oma
vastutuse piires, et lennuväli pakub vähemalt üht kõikidele ettevõtjatele
mittediskrimineerivalt avatud terminali ja et kohaldatakse läbipaistvaid
tasusid. 2.
Liikmesriigid, lennuväljaoperaatorid ja
lennuettevõtjad tagavad oma vastutuse piires, et üldvõrgu
lennutransporditaristu suhtes kohaldatakse ühiseid põhinõudeid, mille eesmärk
on kaitsta tsiviillennundust ebaseadusliku sekkumise eest ja mille liit on
vastu võtnud kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta
määrusega (EÜ) nr 300/2008, mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse
ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002[50]. 3.
Liikmesriigid, lennuväljaoperaatorid ja
lennuettevõtjad tagavad oma vastutuse piires, et lennuliikluskorralduse taristu
võimaldab ühtse Euroopa taeva rakendamist kooskõlas Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 549/2004,
millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus),[51] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ)
nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa
taevas (teenuse osutamise määrus),[52]
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ)
nr 551/2004 õhuruumi korraldamise ja kasutamise kohta ühtses Euroopa
taevas (õhuruumi määrus)[53]
ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrusega
(EÜ) nr 552/2004 Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu koostalitlusvõime
kohta (koostalitlusvõime määrus),[54]
et parandada Euroopa lennundussüsteemi, rakenduseeskirjade ja liidu
spetsifikatsioonide toimimist ja jätkusuutlikkust. Artikkel 31
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
olemasoleva taristu optimeerimine; (b)
lennuväljade läbilaskevõime suurendamine; (c)
ühtse Euroopa taeva ja lennuliikluse korraldamise
süsteemide, eelkõige SESARi rakendamise toetamine. 6. jagu
Mitmeliigilise transpordi taristu Artikkel 32
Kaardid Üldvõrgu osaks olevad kaubaterminalid ja
logistikaplatvormid on märgitud I lisas esitatud kaartidel. Artikkel 33
Taristu osad Kaubaterminalid või logistikaplatvormid peavad
vastama vähemalt ühele järgmisele tingimusele: (a)
ümberlaaditud veose kogumaht ületab
artiklis 24 meresadamate jaoks sätestatud mahumäära; (b)
kui NUTS 2. tasandi piirkonnas ei ole
esimesele tingimusele vastavat kaubaterminali või logistikaplatvormi, on
kaubaterminaliks või logistikaplatvormiks asjaomase liikmesriigi määratud
peamine logistikaplatvorm või terminal, mis on seotud vähemalt selle
NUTS 2. tasandi piirkonna maanteede ja raudteedega. Artikkel 34
Transporditaristule esitatavad nõuded 1.
Liikmesriigid, kaubaterminali-, sadama ja
lennuväljaoperaatorid ning taristuettevõtjad tagavad oma vastutuse piires, et: (a)
transpordiliigid ühendatakse mõne järgmise kohaga:
kaubaterminalid, reisijaamad, siseveesadamad, lennuväljad, meresadamad, et
tagada mitmeliigiline kauba- ja reisijatevedu; (b)
ilma et see piiraks kehtivate liidu ja siseriiklike
õiguse sätete kohaldamist, peavad kaubaveoterminalid ja logistikaplatvormid,
sisevee- ja meresadamad ning veoseid käitlevad lennuväljad olema varustatud
teabevoogude edastamiseks selle taristu piires ja logistikaahelas kasutatavate
transpordiliikide vahel. Sellised süsteemid peavad eelkõige andma reaalajas
teavet taristu vaba läbilaskevõime ja liiklusvoogude kohta, võimaldama
positsioneerimist, jälgimist ja jälitamist ning tagama ohutuse ja turvalisuse
kogu mitmeliigilist transporti hõlmava teekonna ulatuses; (c)
ilma et see piiraks kehtivate liidu ja siseriikliku
õiguse sätete kohaldamist, hõlbustatakse pidevat reisiliiklust üldvõrgus
asjakohaste seadmete ja arukate transpordisüsteemide olemasoluga raudtee- ja
bussijaamades ja lennuväljadel ning vajaduse korral mere- ja siseveesadamates. 2.
Kaubaterminalide operaatorid tagavad
kaubaterminalide varustatuse kraanade, konveierite ja muude seadmetega kauba
tõstmiseks ühelt transpordiliigilt teisele ning kauba paigutamiseks ja
ladustamiseks. Artikkel 35
Prioriteetse taristu arendamise raamistik Ühishuviprojektide edendamisel ja lisaks
artiklis 10 sätestatud prioriteetidele pööravad liikmesriigid ja muud
projektide edendajad erilist tähelepanu järgmisele tegevusele: (a)
üldvõrgu taristu tõhus ühendamine ja
integreerimine, vajaduse korral ka juurdepääsutaristu ning kaubaterminalide ja
logistikaplatvormide kaudu; (b)
mitmeliigilise transpordi peamiste tehniliste ja
haldustakistuste kõrvaldamine; (c)
sujuva teabevoo arendamine transpordiliikide vahel
ning mitmeliigilise transpordi ja üheliigilise transpordi teenuste osutamine
üleeuroopalises transpordisüsteemis, sh sellega seotud teabevahetus, maksed,
piletimüük ja äriteenused. 7. jagu
Üldsätted Artikkel 36
Linnatranspordisõlmed Liikmesriikide ja muude projektiedendajate
eesmärk üldvõrgu arendamisel linnatranspordisõlmedes on tagada: (a)
reisijateveo puhul: üldvõrgu raudtee-, lennu- ning
vajaduse korral sisevee-, maantee- ja meretransporditaristu omavaheline
ühendamine; (b)
kaubaveo puhul: üldvõrgu raudtee- ning vajaduse korral
sisevee-, lennu-, mere- ja maanteetransporditaristu omavaheline ühendamine; (c)
üldvõrgu eri raudteejaamade või lennuväljade
nõuetekohane ühendamine linnatranspordisõlmes; (d)
üldvõrgu taristu ning piirkondliku ja kohaliku
liikluse taristu sujuv ühendamine, sh logistika- ja jaotuskeskuste rajamine; (e)
maanteetranspordi möödasuunamine linnadest, et
hõlbustada üldvõrgu kaugliiklusvoogusid; (f)
raudteekaubaveo möödasuunamine linnadest; (g)
vaikse ja vähese CO2-heitega tõhusa
kaubaveo edendamine linnades. Artikkel 37
Arukad transpordisüsteemid 1.
Arukad transpordisüsteemid võimaldavad liikluse
korraldamist ja teabevahetust mitmeliigilise transpordi toiminguteks
kasutatavate transpordiliikide piires ja nende vahel ning transpordiga seotud
lisandväärtusteenuseid, mis suurendavad ohutust, turvalisust ja
keskkonnahoidlikkust. 2.
Arukad transpordisüsteemid hõlbustavad üldvõrgu
taristu ning piirkondliku ja kohaliku transpordi taristu sujuvat ühendamist. 3.
Transpordiliikidega seotud arukad
transpordisüsteemid hõlmavad eelkõige järgmist: –
raudteede puhul: ERTMS; –
siseveeteede puhul: jõeteabeteenused ja
e-merendusteenused; –
maanteetranspordi puhul: direktiivi 2010/40/EL
kohased arukad transpordisüsteemid; –
meretranspordi puhul: laevaliikluse seire- ja
teabesüsteem ning e-merendusteenused; –
lennutranspordi puhul: lennuliikluse korraldamise
süsteemid, eelkõige SESARist tulenevad süsteemid. Artikkel 38
Kaubaveoteenused Liit, liikmesriigid muud projektide edendajad
pööravad erilist tähelepanu ühishuviprojektidele, millega tagatakse tõhusad
kaubaveoteenused, mis kasutavad üldvõrgu taristut ja aitavad vähendada CO2-heidet.
Nende projektidega püütakse eelkõige: (a)
soodustada transporditaristu säästvat kasutamist,
sh selle tõhusat haldamist; (b)
edendada innovatiivsete transporditeenuste
kasutamist või olemasolevate järeleproovitud transporditeenuste uusi
kombinatsioone, sh arukate transpordisüsteemide kohaldamise ja asjakohaste
juhtimisstruktuuride loomise abil; (c)
hõlbustada mitmeliigilise transpordi teenuseid ja
parandada transporditeenuste osutajate omavahelist koostööd; (d)
soodustada ressursitõhusust ja tõhusust CO2
heitkoguste seisukohast, eelkõige sõidukite veojõu, sõitmise / aurujõul
liikumise, süsteemide ja toimingute kavandamise, ressursside jagamise ja
koostöö valdkonnas; (e)
analüüsida ja anda teavet turgude, sõidukite
omaduste ja talitluse, haldusnõuete ja inimressursside kohta ning neid jälgida.
Artikkel 39
Uued tehnoloogialahendused ja innovatsioon Üldvõrk peab pidama sammu tipptehnoloogia
arengu ja kasutamisega. Eelkõige peab see: (a)
võimaldama innovatiivsetele
transporditehnoloogialahendustele ülemineku kaudu vähendada transpordi CO2-heidet; (b)
võimaldama vähendada kõigi transpordiliikide CO2-heidet,
soodustades energiatõhusust ning alternatiivsete jõuseadmete kasutamist ja
asjakohase taristu rajamist. Selline taristu võib hõlmata võrke ja muid
energiavarustuseks vajalikke vahendeid, võtta arvesse taristu-sõiduki liidest
ja hõlmata arukaid transpordisüsteeme; (c)
suurendama isikute ja kauba liikumise ohutust ja
säästlikkust; (d)
parandama võrgu, sh mitmeliigilise transpordi
piletimüügi toimimist, juurdepääsetavust, koostalitlusvõimet, mitmeliigilisust
ja tõhusust; (e)
edendama väliskulude, nagu saastuse (sh müra),
ummikute ja tervisele tekitatud kahjuga seotud kulude vähendamise meetmeid; (f)
võtma kasutusele turvalisustehnoloogia ja võrkude
ühilduvad identifitseerimisstandardid; (g)
parandama vastupidavust kliimamuutustele; (h)
edendama arukate transpordisüsteemide arendamist ja
kasutamist transpordiliikide piires ja vahel. Artikkel 40
Ohutu ja turvaline taristu Liikmesriigid ja muud projektide edendajad
kannavad nõuetekohaselt hoolt selle eest, et transporditaristu tagab reisijate
ja kauba liikumise kõrgetasemelise ohutuse ja turvalisuse. Artikkel 41
Kliimamuutustekindel taristu ja õnnetustele vastupidavus Taristu planeerimisel võtavad liikmesriigid ja
muud projektide edendajad nõuetekohaselt arvesse riskihindamist ja
kohandamismeetmeid, millega piisavalt parandatakse vastupidavust
kliimamuutustele, eelkõige seoses sademete, üleujutuste, tormide, kõrge
temperatuuri ja kuumalainete, põua, merepinna tõusu ja ummiklainetega, täites
võimalikke asjakohastes liidu õigusaktides sätestatud nõudeid. Vajaduse korral võetakse nõuetekohaselt
arvesse ka taristu vastupidavust loodus- või inimtegevusest tingitud
õnnetustele, täites võimalikke asjakohastes liidu õigusaktides sätestatud
nõudeid. Artikkel 42
Keskkonnakaitse Liikmesriigid ja muud projektide edendajad
korraldavad plaanide ja projektide keskkonnamõju hindamise, eelkõige nagu on
sätestatud nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivis 85/337/EMÜ teatavate
riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta[55] ja
nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivis 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning
loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta[56] ning
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivis 2000/60/EÜ,
millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik,[57] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiiviga 2001/42/EÜ teatavate
kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta[58] ning
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/147/EÜ
loodusliku linnustiku kaitse kohta,[59]
et vältida või, kui see ei ole võimalik, siis leevendada negatiivset mõju
keskkonnale, nt maastiku killustamist, pinnase katmist, õhusaastet, veereostust
ja müra, ning kaitsta tõhusalt elurikkust. Artikkel 43
Kõikide kasutajate juurdepääs Transporditaristu võimaldab kõikide
kasutajate, eelkõige eakate, piiratud liikumisvõimega isikute ja puuetega
reisijate sujuvat liikuvust ja juurdepääsu. III PEATÜKK PÕHIVÕRK Artikkel 44
Põhivõrgu tunnused 1.
Põhivõrk koosneb nendest üldvõrgu osadest, mis on
üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika eesmärkide saavutamiseks
strateegiliselt kõige olulisemad. Põhivõrk aitab eelkõige toime tulla üha
suureneva liikuvusega ja arendada vähese CO2-heitega
transpordisüsteemi. 2.
Põhivõrk on transpordisõlmedes omavahel ühendatud
ja tagab ühendused naaberriikide transporditaristu võrkudega. 3.
Põhivõrku kuuluvad transporditaristud on esitatud I
lisas asjaomastel üldvõrgu kaartidel. Artikkel 45
Nõuded 1.
Põhivõrk kajastab liiklusnõudluse kasvu ja vajadust
mitmeliigilise transpordi järele. Selleks et tagada transporditaristu
ressursitõhus kasutamine ja piisav läbilaskevõime, tuleb arvesse võtta
tipptehnoloogialahendusi ning regulatiivseid ja juhtimismeetmeid. 2.
Põhivõrgu taristu vastab eranditult kõikidele II
peatükis sätestatud nõuetele. Lisaks vastab põhivõrk ka järgmistele nõuetele: (a)
raudteetransporditaristu: –
raudteeliinide täielik elektriga varustatus; –
regulaarse kaubaliiklusega liinid: teljekoormus
vähemalt 22,5 t, liini maksimaalne lubatud kiirus 100 km/h ja rongi pikkus
750 m; (b)
siseveeliikluse. ja meretransporditaristu: –
keskkonnasõbralike alternatiivkütuste
kättesaadavus; (c)
maanteetransporditaristu: –
puhkealade rajamine kiirteedele ligikaudu iga 50
kilomeetri tagant, muu hulgas selleks, et ärieesmärgil maanteekasutajatel oleks
piisavalt parkimiskohti, kus on tagatud asjakohasel tasemel ohutus ja
turvalisus; –
keskkonnasõbralike alternatiivkütuste
kättesaadavus; (d)
lennutransporditaristu: –
keskkonnasõbralike alternatiivkütuste
kättesaadavuse tagamise suutlikkus. Artikkel 46
Põhivõrgu arendamine 1.
Põhivõrku kuuluvat transporditaristut arendatakse
II peatüki vastavate sätete kohaselt. 2.
Põhivõrgu valmimisele kaasa aitavate ühist huvi
pakkuvate projektide elluviimine on prioriteet. 3.
Ilma et see piiraks artikli 47 lõigete 2 ja 3
kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et põhivõrk valmib ja vastab käesoleva
peatüki sätetele hiljemalt 31. detsembriks 2030. Artikkel 47
Põhivõrgu transpordisõlmed 1.
Põhivõrgu transpordisõlmed on kindlaks määratud
II lisas ja hõlmavad järgmist: –
linnatranspordisõlmed, sh nende sadamad ja
lennuväljad; –
meresadamad; –
piiripunktid naaberriikidega. 2.
II lisa 2. osas osutatud meresadamad peavad
olema üleeuroopalise transpordivõrgu raud- ja maanteetransporditaristuga
ühendatud hiljemalt 31. detsembriks 2030, v.a nõuetekohaselt
põhjendatud juhud. 3.
II lisa 1b. osas osutatud peamised lennuväljad
peavad olema üleeuroopalise transpordivõrgu raud- ja maanteetransporditaristuga
ühendatud hiljemalt 31. detsembriks 2050. Võttes arvesse võimalikku
transpordinõudlust, tuleb need lennuväljad võimaluse korral integreerida
kiirraudteevõrku. IV PEATÜKK PÕHIVÕRGU RAKENDAMINE PÕHIVÕRGUKORIDORIDE KAUDU Artikkel 48
Põhivõrgukoridoride peamine eesmärk 1.
Põhivõrgukoridorid on põhivõrgu kooskõlastatud
rakendamist lihtsustavad vahendid. Põhivõrgukoridorid peavad põhinema
transpordiliikide omavahelisel ühendamisel, koostalitlusvõimel ning taristu
kooskõlastatud arendamisel ja haldamisel, et saavutada ressursitõhus
mitmeliigiline transport. 2.
Põhivõrgukoridoride abil tagatakse taristu
kasutamise ja sellesse investeerimise kooskõlastamine, et läbilaskevõimet kõige
tõhusamalt juhtida. Mitmeliigilise transpordi taristu rajatakse ja seda
kooskõlastatakse vajaduse korral viisil, mis optimeerib kõikide
transpordiliikide kasutamist ja nende koostööd. Põhivõrgukoridorid toetavad
koostalitlusvõimeliste liikluskorraldussüsteemide ulatuslikku kasutamist. Artikkel 49
Põhivõrgukoridoride määratlus 1.
Põhivõrgukoridorid hõlmavad põhivõrgu osi. Need
hõlmavad vähemalt kolme transpordiliiki ja läbivad vähemalt kolme liikmesriiki.
Need hõlmavad põhivõrgu kõige tähtsamaid piiriüleseid kaugtranspordivoogusid. 2.
Põhivõrgukoridor võib nõuetekohaselt põhjendatud
juhtudel hõlmata vaid kaht transpordiliiki. 3.
Põhivõrgukoridorid hõlmavad meresadamaid ja
juurdepääse neile, v.a nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Artikkel 50
Põhivõrgukoridoride loetelu 1.
Iga liikmesriik osaleb vähemalt ühes
põhivõrgukoridoris. 2.
Põhivõrgukoridoride loetelu on esitatud [kuupäev]
määruse (EL) nr XXX/2012 [Euroopa Ühendamise Rahastu kohta] I lisas Artikkel 51
Põhivõrgukoridoride rakendamise kooskõlastamine 1.
Komisjon nimetab pärast asjaomaste liikmesriikide
ja Euroopa Parlamendiga konsulteerimist põhivõrgukoridoride kooskõlastatud
rakendamise hõlbustamiseks ametisse Euroopa koordinaatorid. 2.
Euroopa koordinaatori valimisel lähtutakse eelkõige
tema kogemustest seoses Euroopa institutsioonidega ja tema teadmistest
suuremate projektide rahastamise ning sotsiaalmajandusliku ja keskkonnamõju
hindamisega seotud küsimustes. 3.
Komisjoni otsuses Euroopa koordinaatori määramise
kohta täpsustatakse, kuidas tuleb lõikes 5 osutatud ülesandeid täita. 4.
Euroopa koordinaator tegutseb komisjoni nimel ja
eest. Euroopa koordinaatori volitused on seotud ühe põhivõrgukoridoriga.
Euroopa koordinaator koostab koos asjaomaste liikmesriikidega elluviidavate
tegevuste kohta tööplaani. 5.
Euroopa koordinaator: (a)
juhib põhivõrgukoridori kooskõlastatud rakendamist,
et oleks võimalik järgida üht põhivõrgukoridori käsitlevas rakendusotsuses
sätestatud ajakava; (b)
annab liikmesriikidele, komisjonile ja vajaduse
korral kõigile muudele põhivõrgukoridori arendamisel otseselt osalevatele
üksustele aru esilekerkinud probleemidest ja aitab leida sobivaid lahendusi; (c)
koostab igal aastal Euroopa Parlamendile,
komisjonile ja asjaomastele liikmesriikidele aruande põhivõrgukoridori
rakendamisel tehtud edusammude kohta; (d)
konsulteerib koostöös asjaomaste liikmesriikidega
ning eelkõige piirkondlike ja kohalike omavalitsustega, taristuettevõtjatega,
transpordiettevõtjatega, transpordi kasutajatega ning vajaduse korral muude
avalik-õiguslike ja eraõiguslike üksustega, et saada täpsem ülevaade
transporditeenuste nõudlusest, investeeringute rahastamise võimalustest ning
sellise rahastamise kättesaadavuse hõlbustamise meetmetest ja tingimustest. 6.
Asjaomased liikmesriigid teevad Euroopa
koordinaatoriga koostööd ja annavad talle lõikes 5 osutatud ülesannete
täitmiseks vajalikku teavet. 7.
Ilma et see piiraks kehtivate liidu ja
siseriiklikus õiguses sätestatud menetluste kohaldamist, võib komisjon küsida
Euroopa koordinaatori arvamust, kui ta vaatab läbi viimase vastutusalasse
kuuluvatele põhivõrgukoridoridele liidu rahaliste vahendite eraldamise
taotlusi. Artikkel 52
Põhivõrgukoridoride juhtimine 1.
Asjaomased liikmesriigid loovad iga
põhivõrgukoridori jaoks koridoriplatvormi, mis vastutab põhivõrgukoridori
üldeesmärkide kindlaksmääramise ning artikli 53 lõikes 1 osutatud meetmete
ettevalmistamise ja rakendamise järelevalve eest. 2.
Koridoriplatvormi kuuluvad asjaomaste liikmesriikide
esindajad ning vajaduse korral muud avalik-õiguslikud ja eraõiguslikud üksused.
Igal juhul osalevad koridoriplatvormis Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26.
veebruari 2001. aasta direktiivis 2001/14/EÜ raudteeinfrastruktuuri
läbilaskevõimsuse jaotamise, raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise
ja ohutustunnistuste andmise kohta[60]
kindlaksmääratud asjaomased taristuettevõtjad. 3.
Koridoriplatvormi juhib Euroopa koordinaator. 4.
Koridoriplatvorm luuakse alalise juriidilise
isikuna, näiteks Euroopa majandushuviühinguna. 5.
Koridoriplatvormide loomine ei piira selle
põhimõtte kohaldamist, mille kohaselt kannab projektide elluviimise eest
lõplikku vastutust liidult rahalise toetuse saaja. Artikkel 53
Koridori arengukava 1.
Asjaomased liikmesriigid koostöös
koridoriplatvormiga koostavad iga põhivõrgu koridori jaoks kuue kuu jooksul
pärast käesoleva määruse jõustumist koridori arengukava ja edastavad selle
komisjonile. See kava sisaldab eelkõige järgmist: (a)
põhivõrgukoridori omaduste, sh kitsaskohtade
kirjeldus; (b)
põhivõrgukoridori eesmärgid eelkõige
tulemuslikkuse, st teenuse kvaliteedi, läbilaskevõime ja II peatükis esitatud
nõuete täitmise seisukohast; (c)
põhivõrgukoridori arendamiseks vajalike meetmete
programm; (d)
mitmeliigilise transpordi turu uuring; (e)
rakenduskava, sealhulgas: –
mitmeliigilise transpordiga kaubaveokoridoride
koostalitlusvõimeliste liikluskorraldussüsteemide kasutuselevõtu kava, ilma et
see piiraks asjakohaste liidu õigusaktide kohaldamist; –
transpordiliikidevaheliste ja -siseste füüsiliste,
tehniliste, tegevuslike ja haldustakistuste kõrvaldamise ning tõhusa
mitmeliigilise transpordi ja sellega seotud teenuste edendamise kava; –
ühishuviprojektide väljamõtlemise, planeerimise,
kavandamise, nendealaste hangete korraldamise, nende rakendamise ja nende üle
teostatava järelevalve haldus- ja tehnilise suutlikkuse parandamise meetmed; –
riskide, sh kliimamuutustest taristule tuleneva
võimaliku mõju hindamine ja vajaduse korral kavandatud meetmed kliimale
vastupidavuse suurendamiseks; –
kasvuhoonegaaside heite vähendamise meetmed; (f)
investeerimiskava, mida tuleb korrapäraselt
ajakohastada ja mis sisaldab järgmist: –
artikli 2 lõikes 2 osutatud transporditaristu
laiendamise, uuendamise või ümberkorraldamise projektide loetelu iga
põhivõrgukoridoris kasutatava transpordiliigi kohta; –
seotud rahastamiskava, kus on märgitud eri
rahastamisallikad rahvusvahelisel, riiklikul, piirkondlikul, kohalikul ja liidu
tasandil, sh võimaluse korral sihtotstarbelise ristfinantseerimise süsteemid ja
erakapital, ning juba võetud kulukohustuste summa ja vajaduse korral viide
liidu rahastamisprogrammidega ettenähtud liidupoolsele toetusele. 2.
Komisjon võtab asjaomaste liikmesriikide esitatud
koridoriarengukava põhjal vastu otsuse iga põhivõrgukoridori kohta. 3.
Põhivõrgukoridoride rakendamise toetamiseks võib
komisjon võtta vastu põhivõrgukoridore käsitlevaid rakendusotsuseid. Need
otsused võivad: (a)
sisaldada investeerimiskavasid, seotud kulusid ja
rakendamise ajakava, mis on vajalik, et rakendada põhivõrgukoridore kooskõlas
käesoleva määruse eesmärkidega; (b)
määrata kindlaks kõik meetmed väliskulude, eelkõige
kasvuhoonegaaside heite ja müra vähendamiseks ning uute tehnoloogialahenduste
kasutuselevõtu edendamiseks liikluse ja läbilaskevõime juhtimisel; (c)
näha ette muud meetmed, mis on vajalikud koridori
arengukava rakendamiseks ning põhivõrgukoridoride taristu tõhusaks
kasutamiseks. Need rakendusaktid võetakse vastu artikli 55
lõikes 2 osutatud nõuandemenetluse kohaselt. V PEATÜKK ÜLDSÄTTED Artikkel 54
Ajakohastamine ja aruandlus 1.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni üleeuroopalise
transpordivõrgu interaktiivse geograafilise ja tehnilise infosüsteemi (TENtec)
kaudu pidevalt ühishuviprojektide elluviimisel tehtud edusammudest ja sel
eesmärgil tehtud investeeringutest. Liikmesriigid esitavad komisjonile ülevaated
riiklikest kavadest ja programmidest, mille nad koostavad üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamiseks, eelkõige seoses põhivõrguga. Liikmesriigid
saadavad vastuvõetud riiklikud kavad ja programmid komisjonile tutvumiseks. 2.
Komisjon avaldab iga kahe aasta tagant pärast
käesoleva määruse jõustumist ja pärast konsulteerimist artiklis 54 osutatud
komiteega suuniste rakendamise eduaruande, mis esitatakse Euroopa Parlamendile,
nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele. 3.
Komisjonile antakse volitused võtta kooskõlas
artikliga 56 vastu delegeeritud õigusakte, et artiklites 16, 24, 29 ja 33
sätestatud mahumääradest tulenevaid võimalikke muutusi arvesse võttes kohandada
I, II ja III lisa. Komisjon peab lisade kohandamisel: (a)
lisama üldvõrku need logistikaplatvormid,
kaubaterminalid, siseveesadamad, meresadamad ja lennuväljad, mille viimase kahe
aasta keskmine veomaht ületab asjaomase määra; (b)
arvama üldvõrgust välja need logistikaplatvormid,
kaubaterminalid, siseveesadamad, meresadamad ja lennuväljad, mille viimase kuue
aasta keskmine veomaht on asjaomasest määrast väiksem; (c)
kohandama maantee-, raudtee- ja siseveeteetaristu
kaarte nii, et need kajastaksid võrgu valmimisel saavutatud edusamme. Komisjon
ei luba nende plaanide korrigeerimisel teha marsruutide kooskõlastamises muid
muudatusi, kui on lubatud asjaomase projekti jaoks loa andmise menetlusega. Punktide a ja b kohased kohandused
peavad põhinema viimastel kättesaadavatel Eurostati avaldatud statistilistel
andmetel. 4.
Üleeuroopalisse transpordivõrku äsja lisatud
taristuga seotud ühishuviprojektid on artikli 7 lõike 5 alusel abikõlblikud
alates lõike 3 kohaste delegeeritud õigusaktide jõustumise kuupäevast. Üleeuroopalisest transpordivõrgust välja jäetud
taristuga seotud ühishuviprojektid ei ole enam abikõlblikud alates lõike 3
kohaste delegeeritud õigusaktide jõustumise kuupäevast. Abikõlblikkuse
lõppkuupäev ei mõjuta komisjoni poolt enne seda kuupäeva tehtud rahastamis- või
toetamisotsuseid. Artikkel 55
Komitee 1.
Komisjoni abistab komitee. Kõnealune komitee on
komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses. 2.
Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse
(EL) nr 182/2011 artiklit 4. Artikkel 56
Delegeerimine 1.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu
delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel. 2.
Komisjonile antakse artikli 54 lõike 3 kohased
delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volitused määramata tähtajaks alates
[määruse jõustumise kuupäev]. 3.
Euroopa Parlament või nõukogu võib artikli 54
lõikes 3 osutatud volitused igal ajal tühistada. Tühistamisotsusega lõpetatakse
selles otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel
päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses
kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud
õigusaktide kehtivust. 4.
Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu
võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule. 5.
Artikli 54 lõike 3 kohaselt vastu võetud
delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu
ei ole kahe kuu jooksul pärast selle õigusakti Euroopa Parlamendile ja
nõukogule teatavakstegemist esitanud selle kohta vastuväiteid või kui nii
Euroopa Parlament kui ka nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile
teatanud, et neil ei ole õigusaktile vastuväiteid. Seda tähtaega pikendatakse
Euroopa Parlamendi või nõukogu taotlusel kahe kuu võrra. Artikkel 57
Läbivaatamine Komisjon vaatab hiljemalt 31. detsembriks 2023
läbi põhivõrgu rakendamise, hinnates käesoleva määruse täitmist ja selle
rakendamisel tehtud edusamme. Artikkel 58
Ühine kontaktasutus Liikmesriigid võivad määrata
ühishuviprojektide, eelkõige piiriüleste projektide jaoks lubade andmise
protsessi hõlbustamiseks ja kooskõlastamiseks liidu asjaomase õigustiku
kohaselt ühise kontaktasutuse. Artikkel 59
Põhivõrgu valmimise hilinemine 1.
Kui põhivõrguga seotud tööd alustatakse või see
lõpetatakse märkimisväärse viivitusega, palub komisjon asjaomastel
liikmesriikidel hilinemist kolme kuu jooksul põhjendada. Komisjon konsulteerib
saadud vastuse põhjal asjaomaste liikmesriikidega, et lahendada hilinemise
tinginud probleem. 2.
Komisjon võib põhivõrgu rakendamise üle teostatava
aktiivse järelevalve osana ning proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtet
nõuetekohaselt arvesse võttes otsustada võtta asjakohaseid meetmeid. 3.
Euroopa Parlamenti ja liikmesriike teavitatakse
võetud meetmetest viivitamata. Artikkel 60
Kooskõla liidu õiguse ja poliitikaga Käesoleva määruse alusel võetud meetmete puhul
võetakse arvesse asjakohast liidu poliitikat, eelkõige konkurentsi-,
turulepääsu-, keskkonnakaitse-, tervishoiu-, säästva arengu ja
riigihankepoliitikat. Artikkel 61
Edendamine ja hindamine Komisjon edendab ja hindab üleeuroopalise
transpordivõrgu poliitika arengut ja üldist rakendamist. Artikkel 62
Kehtetuks tunnistamine Otsus nr 661/2010/EL tunnistatakse kehtetuks. Otsust nr 611/2010/EL kohaldatakse ka edaspidi
kõikide määrusel (EÜ) nr 680/2007[61]
põhinevate rahastamisotsuste suhtes. Artikkel 63
Jõustumine Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. [koht], Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
nimel president eesistuja [1] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1692/96/EÜ, 23. juuli 1996, üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamist käsitlevate ühenduse suuniste kohta, EÜT L 228,
9.9.1996, lk 1. [2] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu otsus nr 884/2004/EÜ, 29. aprill 2004, millega muudetakse
otsust 1692/96/EÜ üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate
ühenduse suuniste kohta, ELT L 201, 7.6.2004, lk 1. [3] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 680/2007, 20. juuni 2007, millega
kehtestatakse ühenduse rahalise abi andmise üldeeskirjad üleeuroopaliste
transpordi- ja energiavõrkude valdkonnas, ELT L 162, 22.6.2007, lk 1. [4] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu otsus nr 661/2010/EL, 7. juuli 2010, üleeuroopalise
transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta (uuesti sõnastatud),
ELT L 204, 5.8.2010, lk 1. [5] KOM(2011)
144. [6] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 913/2010, 22. september 2010,
konkurentsivõimeliseks kaubaveoks kasutatava Euroopa raudteevõrgustiku kohta,
ELT L 276, 20.10.2010, lk 22. [7] Vt valge
raamatu 1. lisa jagu 3.1: „Transpordi infrastruktuur: piirkondlik
ühtekuuluvus ja majanduskasv”. [8] KOM(2010)
245 (lõplik/2). [9] KOM(2011)
206 (lõplik). [10] KOM(2010)
2020 (lõplik). [11] „Üleeuroopaline
transpordivõrk: poliitika läbivaatamine. Paremini integreeritud üleeuroopaline
transpordivõrk ühise transpordipoliitika teenistuses ”, KOM(2009) 44 (lõplik). [12] Eksperdirühmade
töö hõlmas järgmisi valdkondi: üld- ja põhivõrgu struktuur ning üleeuroopalise
transpordivõrgu planeerimise meetodid, transpordipoliitika integreerimine
üleeuroopalise transpordivõrgu planeerimisega, arukad transpordisüsteemid ja
uued tehnoloogialahendused üleeuroopalise transpordivõrgu raames,
üleeuroopaline transpordivõrk ja ühendused väljaspool ELi, üleeuroopalise
transpordivõrgu rahastamine, üleeuroopalise transpordivõrgu õiguslikud ja
rahastamisega mitteseotud aspektid. [13] „Arutelu
üleeuroopalise transpordivõrgu tulevikupoliitika üle”, KOM(2010) 212 (lõplik). [14] „The New
Trans-European Transport Network Policy. Planning and implementation issues”
(„Uus üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika. Planeerimis- ja
rakendamisküsimused”), SEK(2011) 101. [15] Üksikasjalik
metoodika on esitatud 2011. aasta jaanuaris avaldatud komisjoni talituste
töödokumendis „The New Trans-European Transport Network Policy. Planning and
implementation issues” („Uus üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika.
Planeerimis- ja rakendamisküsimused”). Sellesse on tehtud väikseid muudatusi
seoses küsimustega, mis tõstatati transpordiministrite 7. ja 8. veebruari
2011. aasta kohtumisel ning kohtumistel kõikide ELi liikmesriikide
kõrgetasemeliste esindajatega. [16] III lisas
on esitatud kõnealuste riikide piirkondlikud transpordivõrgud juba
kindlaksmääratud ulatuses. Idapartnerlusega hõlmatud naaberriikide
piirkondlikud võrgud määratakse kindlaks pärast idapartnerluse transpordialase
vaekogu tööd TRACECA raames. Lõunapoolsete naaberriikide piirkondlikud võrgud
määratakse kindlaks Euroopa – Vahemere piirkonna transpordifoorumi raames
tehtava töö alusel. [17] KOM(2011)
500 (lõplik). [18] Selline
kooskõlastamine võiks muu hulgas kaasata naabruspoliitika investeerimisrahastut
(NIF) või ühinemiseelse abi rahastamisvahendit (IPA). [19] ELT C , , lk . [20] ELT C , ,
lk . [21] EÜT L 228, 9.9.1996, lk 1. [22] ELT L 204, 5.8.2010. lk 1. [23] KOM(2011) 144 (lõplik). [24] KOM(2007)
575 (lõplik). [25] ELT L 276, 20.10.2010, lk 22. [26] ELT L 194,
25.7.2009, lk 60. [27] Määrus
(EL) nr XXX/2012, [kuupäev], [Euroopa Ühendamise Rahastu kohta] [28] Nõukogu
määrus (EÜ) nr 1085/2006, 17. juuli 2006, millega luuakse ühinemiseelse abi
rahastamisvahend, ELT L 210, 31.7.2006, lk 82. [29] KOM(2011)
615 (lõplik). [30] ELT L 55,
28.2.2011, lk 13. [31] KOM(2004)
106 (lõplik). [32] ELT L 96, 31.3.2004, lk 26. [33] ELT L 64, 2.3.2007, lk 1. [34] EÜT L 208, 5.8.2002, lk 10. [35] ELT L 255, 30.9.2005, lk 152. [36] ELT L 284, 16.10.2006, lk 1. [37] ELT L 342, 7.12.2006, lk 1. [38] ELT L 123,
12.5.2011, lk 11. [39] ELT L 191,
18.7.2008, lk 1. [40] Euroopa
standardne nominaalne rööpmelaius, millele on osutatud taristu koostalitluse
tehnilises kirjelduses tavaliinide puhul komisjoni 26. aprilli
2011. aasta otsuse 2011/275/EL (üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi
infrastruktuuri allsüsteemi koostalitluse tehnilise kirjelduse kohta) punktis
4.2.5.1 (edaspidi „tavaraudtee KTK”), ELT L 126, 14.5.2011, lk 53, ja
kiirliinide puhul komisjoni 20. detsembri 2007. aasta
otsuse 2008/217/EÜ (üleeuroopalise kiirraudteesüsteemi infrastruktuuri
allsüsteemi koostalitluse tehnilise kirjelduse kohta) punktis 4.2.2 (edaspidi
„kiirliinide KTK”), ELT L 77, 19.3.2008, lk 1. [41] Vt
tavaraudtee KTK punktis 4.2.2 täpsustatud V-F liinikategooria nõuded. [42] Tavaraudtee
KTK punktis 4.2.4.3 täpsustatud IV-F, IV-M, VI-F ja VI-M liinikategooriate
nõuded. [43] Euroopa
transpordiministrite konverents (ECMT), ECMT/CM(92)6/Final. [44] ELT L 319, 29.11.2008, lk 59. [45] ELT L 167, 30.4.2004, lk 39. [46] ELT L 166, 30.4.2004, lk 124. [47] ELT L 268, 13.10.2009, lk 11. [48] ELT L 207, 6.8.2010, lk 1. [49] EÜT L 332, 28.11.2000, lk 81. [50] ELT L 97, 9.4.2008, lk 72. [51] ELT L 96, 31.3.2004, lk 1. [52] ELT L 96, 31.3.2004, lk 10. [53] ELT L 96, 31.3.2004, lk 20. [54] ELT L 96, 31.3.2004, lk 26. [55] EÜT L 175, 5.7.1985, lk 40. [56] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7. [57] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. [58] EÜT L 197, 21.7.2001, lk 30. [59] ELT L 20, 26.1.2010, lk 7. [60] EÜT L 75,
15.3.2001, lk 29. [61] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 680/2007, 20. juuni 2007, millega
kehtestatakse ühenduse rahalise abi andmise üldeeskirjad üleeuroopaliste
transpordi- ja energiavõrkude valdkonnas, ELT L 162, 22.6.2007, lk 1.