EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 02004R0138-20220502
Regulation (EC) No 138/2004 of the European Parliament and of the Council of 5 December 2003 on the economic accounts for agriculture in the Community (Text with EEA relevance)Text with EEA relevance
Consolidated text: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 138/2004, 5. detsember 2003, põllumajanduse arvepidamise kohta ühenduses (EMPs kohaldatav tekst)EMPs kohaldatav tekst
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 138/2004, 5. detsember 2003, põllumajanduse arvepidamise kohta ühenduses (EMPs kohaldatav tekst)EMPs kohaldatav tekst
02004R0138 — ET — 02.05.2022 — 007.001
Käesolev tekst on üksnes dokumenteerimisvahend ning sel ei ole mingit õiguslikku mõju. Liidu institutsioonid ei vastuta selle teksti sisu eest. Asjakohaste õigusaktide autentsed versioonid, sealhulgas nende preambulid, on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas ning on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil. Need ametlikud tekstid on vahetult kättesaadavad käesolevasse dokumenti lisatud linkide kaudu
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 138/2004, 5. detsember 2003, põllumajanduse arvepidamise kohta ühenduses (ELT L 033 5.2.2004, lk 1) |
Muudetud:
|
|
Euroopa Liidu Teataja |
||
nr |
lehekülg |
kuupäev |
||
L 52 |
9 |
25.2.2005 |
||
L 168 |
14 |
21.6.2006 |
||
L 65 |
5 |
8.3.2008 |
||
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1137/2008, 22. oktoober 2008, |
L 311 |
1 |
21.11.2008 |
|
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1350/2013, 11. detsember 2013, |
L 351 |
1 |
21.12.2013 |
|
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) 2019/280, 3. detsember 2018, |
L 47 |
7 |
19.2.2019 |
|
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2022/590, 6. aprill 2022, |
L 114 |
1 |
12.4.2022 |
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 138/2004,
5. detsember 2003,
põllumajanduse arvepidamise kohta ühenduses
(EMPs kohaldatav tekst)
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva määrusega luuakse ühenduse põllumajanduse arvepidamine (edaspidi „PAP”), nähes ette:
PAP metoodika (ühised standardid, määratlused, liigitused ja arvepidamiseeskirjad), mida kasutatakse ühenduses vajalike võrreldavate kontode koostamiseks ning andmete edastamiseks vastavalt artiklile 3;
PAP metoodika kohaselt koostatud põllumajanduskontode edastamise tähtajad.
Artikkel 2
Metoodika
Kõnealused delegeeritud õigusaktid võetakse vastu ainult juhul, kui need ei muuda I lisa alusmõisteid, nende rakendamine ei eelda Euroopa statistikasüsteemi andmetootjatelt lisavahendeid ja need ei tekita liikmesriikidele ega andmeesitajatele märkimisväärset lisakoormust.
Komisjon esitab nõuetekohase põhjenduse delegeeritud õigusaktides sätestatud statistiliste meetmete kohta ning kasutab asjakohaselt juhul ekspertide nõuandeid, mis põhinevad kulutasuvuse analüüsil, sealhulgas teavet andmeesitajate koormuse ning statistika tegemise kulude kohta, nagu osutatud määruse (EÜ) nr 223/2009 ( 1 ) artikli 14 lõike 3 punktis c.
Artikkel 3
Komisjonile edastamine
Esimene andmeedastus põllumajanduse regionaalse arvepidamise kohta NUTS 2. tasandil Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1059/2003 ( 2 ) tähenduses toimub siiski hiljemalt 30. septembriks 2023.
Delegeeritud õigusaktidega ei panda liikmesriikidele ega andmeesitajatele märkimisväärset lisakoormust.
Komisjon esitab nõuetekohase põhjenduse delegeeritud õigusaktides sätestatud statistiliste meetmete kohta ning kasutab asjakohaselt juhul ekspertide nõuandeid, mis põhinevad kulutasuvuse analüüsil, sealhulgas teavet andmeesitajate koormuse ning statistika tegemise kulude kohta, nagu osutatud määruse (EÜ) nr 223/2009 artikli 14 lõike 3 punktis c.
Artikkel 3a
Statistika levitamine
Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1367/2006 ( 3 ) ning määruse (EÜ) nr 223/2009 kohaldamist, levitab komisjon (Eurostat) käesoleva määruse artikli 3 kohaselt talle edastatud andmed veebis tasuta.
Artikkel 3b
Kvaliteedi hindamine
Artikkel 4
Delegeeritud volituste rakendamine
Artikkel 4a
Komiteemenetlus
Artikkel 4b
Erandid
Artikkel 5
Lõppsäte
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
I LISA
PÕLLUMAJANDUSE ARVEPIDAMINE
(PAP)
SISUKORD |
|
Eessõna |
|
I. |
Arvepidamise põhijooned |
A. |
Sissejuhatus |
B. |
Põhiüksus ja põllumajandustööstus |
1. |
Põhiüksus |
2. |
Põllumajandustööstus |
3. |
Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused |
C. |
Toodangu mõõtmine |
D. |
Kontode kogum |
1. |
Kontode kogum vastavalt ►M6 ESA 2010 ◄ sätetele |
2. |
PAP kontode kogum |
E. |
PAP koostamiseks kasutatavate andmete allikad ja arvutusmetoodika |
F. |
Klassifikaator |
1. |
Üldist |
2. |
Põllumajanduse iseloomulike tegevuste määratlus |
3. |
Põllumajanduse iseloomulike üksuste määratlus |
4. |
Erinevate kirjetega seotud märkused |
5. |
PRA põllumajandustööstuse ning keskse rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru lahknevused |
II. |
Tehingud toodetega |
A. |
Üldreeglid |
1. |
Vaatlusperiood |
2. |
Ühikud |
3. |
Kirjendamise aeg |
B. |
Toodang |
1. |
Üldised märkused ►M6 ESA 2010 ◄ ja PAP toodangu määratluse kohta |
2. |
Põllumajandustoodang: kogused |
3. |
Lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste toodang |
4. |
Põllumajandustööstuse toodang |
5. |
Toodangu väärtuse hindamine |
C. |
Vahetarbimine |
1. |
Mõiste |
2. |
Vahetarbimise osad |
3. |
Vahetarbimise väärtuse hindamine |
D. |
Kapitali kogumahutus |
1. |
Kapitali kogumahutus põhivarasse |
2. |
Varude muutus |
3. |
Kariloomade kirjendamine „kapitali kogumahutusena põhivarasse” või „varude muutustena” |
III. |
Jaotustehingud ja muud vood |
A. |
Mõiste |
B. |
Üldreeglid |
1. |
Vaatlusperiood |
2. |
Ühikud |
3. |
Jaotustehingute kirjendamise aeg |
4. |
Üldised märkused lisandväärtuse kohta |
C. |
Töötajate hüvitised |
D. |
Tootmis- ja impordimaksud |
1. |
Tootemaksud |
2. |
Lisandväärtusmaksu käsitlemine |
3. |
Muud tootmismaksud |
E. |
Subsiidiumid |
1. |
Tootesubsiidiumid |
2. |
Muud tootmissubsiidiumid |
F |
Omanditulu |
1. |
Mõiste |
2. |
Intressid |
3. |
►M6 Maarent ja maavarade rent ◄ |
4. |
►M6 Kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu (ei kuulu PAP alla) ◄ |
G. |
Investeerimistoetused |
1. |
Investicijske podpore |
2. |
Muud kapitalisiirded |
H. |
Põhikapitali kulum |
IV. |
Põllumajanduse tööjõusisend |
V. |
Põllumajandustulu näitajad |
A. |
Tulu ja tasakaalustavate kirjete mõiste |
B. |
Korporatiivsete üksuste tulu käsitlemine |
C. |
Põllumajandusliku tulu näitajate määratlus |
D. |
Tulude koondsummad Euroopa Liidu puhul |
E. |
Tulunäitajate deflatsioon |
VI. |
PAP väärtuse hindamine püsivhindades |
A. |
Hindade ja mahtude mõõtmine |
B. |
PAP püsivhindades koostamise põhimõtted ja meetodid |
1. |
Indeksivalemi valik |
2. |
Võrdlusaasta |
3. |
Jadade esitamine seoses võrdlusaastaga |
4. |
►M6 Kindlaksmääratud aastahindades lisandväärtuse arvutamine ◄ |
5. |
Maksude ja tootesubsiidiumide jagamine mahu- ja hinnakomponendiks |
VII. |
Põllumajanduse regionaalne arvepidamine (PRAP) |
A. |
Üldpõhimõtted |
1. |
Sissejuhatus |
2. |
Regionaalne majandus ja regionaalne territoorium |
3. |
PRAP koostamisel kasutatav põhiüksus |
4. |
PRAP koostamise meetodid |
5. |
Residentsuse ja territooriumi mõiste |
6. |
Põllumajanduse tegevusala ja iseloomulikud üksused |
B. |
Tehingud toodetega |
1. |
Toodang |
2. |
Vahetarbimine |
3. |
Kapitali kogumahutus |
C. |
Jaotustehingud ja muud vood |
1. |
Üldreeglid |
2. |
Lisandväärtus |
3. |
Põhivara kulum |
4. |
Subsiidiumid |
5. |
Maksud |
6. |
Töötajate hüvitised |
7. |
Tegevuse netoülejääk |
8. |
Intressid, rent ja üür |
9. |
Põllumajanduslik ettevõtjatulu: arvutamise üldreeglid |
D. |
Rakendamise lühiülevaade |
1. |
Sissejuhatus |
2. |
Regionaalse põllumajanduse määratlemine |
3. |
Põllumajandustoodangu mõõtmine |
4. |
Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused |
5. |
Vahetarbimine |
EESSÕNA
Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi muudatuse (ESA 2010) ( 4 ) tulemusena on tehtud teatavaid muudatusi põllumajanduse arvepidamise jaoks kasutatavas alusmetoodikas, et tagada kooskõla ESAga eesmärgiga ühtlustada PAP eri liikmesriikides ja rahvamajanduse arvepidamise keskraamistikuga ning tagada, et tehtavad muudatused on otstarbekad. Käesolev juhend on koostatud neid kaalutlusi silmas pidades ning seepärast viidatakse selles nii PAP koostamisel kasutatavatele mõistetele, põhimõtetele ja põhireeglitele kui ka kõikidele põllumajanduse valdkonna konkreetsete tunnuste muudatustele.
I. ARVEPIDAMISE PÕHIJOONED
A. SISSEJUHATUS
1.01. |
Arvepidamise süsteem peaks majandustegevuse kohta andma süsteemse, võrreldava ja võimalikult täieliku ülevaate, mis on analüüside, prognooside ja poliitiliste meetmete aluseks. Süsteemiga hõlmatud ülisuur arv erinevaid majandustehinguid ja üksusi on seetõttu vaja liigitada üldiste kriteeriumide alusel ning esitada selgelt ja arusaadavalt ühtses kontode ja tabelite süsteemis. |
1.02. |
Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem, mis põhineb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni uuel rahvamajanduse arvepidamise süsteemil ( ►M6 2008 SNA ◄ ►M6 ( 5 ) ◄ ), loodi Euroopa Liidu konkreetsete vajaduste täitmiseks. Sellega nähakse ette EL liikmesriikides kasutatavad mõisted, määratlused, arvestuseeskirjad ja ühtsed liigitused. |
1.03. |
Riigi majandus on ülisuure arvu paljusid eri liiki tootmis-, finantseerimis-, kindlustus-, turustus- ja tarbimisalaseid tehinguid tegevate üksuste tegevuse summa. Üksused ja üksuste rühmad tuleb rahvamajanduse arvepidamise süsteemi jaoks määratleda uuritavate majandusmudelite alusel. ►M6 ESA 2010-le on iseloomulik kahte liiki üksuste ning riigi majanduse kahte eri liiki jaotuse kasutamine. ◄ |
1.04. |
Tulu, kapitali, finantstehingute ja varadega seotud voogude analüüsimiseks on eriti oluline välja valida üksused, mis kajastavad ettevõtjate vahelisi suhteid (institutsioonilised üksused). Tootmisprotsessi analüüsimiseks on tingimata vajalik välja valida üksused, mis peegeldavad tehnilis-majanduslikke suhteid (st kohalikud tegevusalaüksused ja homogeensed tootmisüksused). |
1.05. |
Seega võib majanduse jaotada kahel erineval viisil:
i)
institutsioonilisteks sektoriteks või allsektoriteks, mis esindavad institutsiooniliste üksuste rühmi;
ii)
tööstusteks, mis koosnevad kohalikest tegevusalaüksuste (tööstus) või homogeensete tootmisüksuste rühmadest (homogeenne haru). |
1.06. |
PAP põhieesmärgiks on analüüsida tootmisprotsessi ja selle kaudu tekkivat esmast tulu. Seepärast põhineb arvepidamine tööstuse mõistel. |
1.07. |
PAP on satelliitkonto, mis pakub täiendavat teavet ja mõisteid, mis on kohandatud põllumajandustööstuse erilise iseloomuga. Kuigi selle struktuur vastab üsna täpselt rahvamajanduse arvepidamise struktuurile, on selle koostamiseks vaja ette näha asjakohased reeglid ja metoodika. |
1.08. |
Tuleb teha vahet põllumajandustootmise kaudu tekkival tulul ning põllumajanduslike kodumajapidamiste tulul, kuna viimane sisaldab lisaks põllumajanduslikust tegevusest saadavale tulule ka tulu muudest allikatest (vara, sotsiaaltoetused jne), mis võivad põllumajanduslikul kodumajapidamisel olla. ►M6 Nimetatud kahte liiki tulu (põllumajanduslikust tegevusest saadav tulu ja põllumajanduslike kodumajapidamiste tulu) mõõdetakse kahel eri otstarbel, mis nõuavad kahte erinevat majanduse jaotamise meetodit: esimene, PAPs kasutatav, põhineb tootmisüksustel, mis määratletakse majandustegevuse järgi, teine aga põhineb kodumajapidamistel (st institutsioonilistel üksustel), mille peamine tuluallikas ei sõltu põllumajanduslikust tegevusest. ◄ |
B. PÕHIÜKSUS JA PÕLLUMAJANDUSTÖÖSTUS
1. Põhiüksus
1.09. |
Tootmisprotsessi ning toodete ja teenuste kasutamisega kaasnevate voogude analüüsimiseks tuleb valida üksused, mis toovad esile tehnilis-majanduslikud seosed. Sellest nõudest tulenevalt tuleb institutsioonilised üksused jaotada tootmise liigi alusel väiksemateks ja homogeensemateks üksusteks. Seda nõuet täidavad praktikas kohalikud tegevusalaüksused (kohalikud TAÜd) (ESA 2010, 2.147) ( 6 ). |
1.10. |
Kohalik tegevusalaüksus (kohalik TAÜ) on TAÜ osa, mis vastab kohalikule üksusele. 2008 SNA ja ISIC Rev. 4 süsteemides nimetatakse kohalikku TAÜd inglise keeles sõnaga „establishment”. TAÜ koondab kõik institutsionaalse üksuse kui tootja osad, mis aitavad kaasa tegevuse sooritamisele vastavalt NACE Rev. 2 (majanduse tegevusalade klassifikaator, vt 1.55) klassile (neljakohaline number) ning vastab ühele või mitmele institutsionaalse üksuse tegevuspõhisele alljaotusele. Institutsioonilise üksuse infosüsteemiga peab olema võimalik esitada või välja arvutada iga kohaliku TAÜ kohta vähemalt toodangu väärtus, vahetarbimine, hüvitised töötajatele, tegevuse ülejääk, tööhõive ja kapitali kogumahutus põhivarasse (ESA 2010, 2.148). Kohalik üksus on institutsiooniline üksus või osa institutsioonilisest üksusest, mis toodab kaupu ja osutab teenuseid ning asub geograafiliselt määratletud kohas. |
1.11. |
Kuigi kohalik TAÜ võib tootjana olla samaväärne institutsioonilise üksuse või selle osaga, ei saa see kunagi kuuluda kahte erinevasse institutsioonilisse üksusse. Kuna praktikas tegelevad enamik tooteid ja teenuseid pakkuvaid institutsioonilisi üksusi samaaegselt mitme erineva tegevusega (põhitegevus ja üks või mitu kõrvaltegevust), võib need jaotada sama suureks arvuks kohalikeks TAÜdeks, kui vajalik teave on saadaval. Abitegevusaladest (ost, müük, turustus, raamatupidamine, transport, ladustamine, hooldus jne vt 1.27) siiski kohalikku TAÜd moodustada ei saa, v.a juhul, kui need viiakse ellu eraldi asukohtades, mis asuvad teenindatavast kohalikust TAÜst erinevas piirkonnas (ESA 2010, 3.13). |
1.12. |
Põhimõtteliselt tuleks eristada sama palju kohalikke TAÜsid, kui on kõrvaltegevusi, kuid võib juhtuda, et statistiline (raamatupidamis)teave ei võimalda eristada kohaliku TAÜ kõrvaltegevusi või nende osi põhitegevustest. Kui kaupu tootval ja teenuseid osutaval institutsioonilisel üksusel on põhitegevusala ja üks või mitu kõrvaltegevusala, jagatakse ta sama paljudeks TAÜdeks ja kõrvaltegevusalad klassifitseeritakse põhitegevusalast eraldi. Abitegevusi ei eristata põhi- või kõrvaltegevusalast. TAÜ, mis kuulub klassifikatsioonisüsteemis mingi kindla rubriigi alla, võib toota tooteid ka väljaspool homogeenset gruppi kõrvaltegevusalana, mida ei saa olemasolevate raamatupidamisdokumentide põhjal eraldi identifitseerida. Seega võib TAÜ-l olla üks või mitu kõrvaltegevusala. (ESA 2010, 2.149). |
1.13. |
Tegevus toimub siis, kui sellised vahendid nagu seadmed, tööjõud, tootmisviis, infovõrgud ja tooted on omavahel ühendatud, mille tulemusel luuakse konkreetseid kaupu või teenuseid. Tegevust iseloomustavad sisend toodete näol (kaubad ja teenused), tootmisprotsess ja toodang toodete näol. Kohaliku TAÜ põhitegevusala on tegevusala, mille lisandväärtus ületab iga teise sellise tegevusala lisandväärtuse, millega samas üksuses tegeletakse. Põhitegevusala määratakse vastavalt NACE Rev. 2 klassifikaatorile, esmalt klassifikaatori kõrgeimal tasemel ja siis madalamatel tasemetel (ESA 2010, 3.10). |
2. Põllumajandustööstus
1.14. |
Kõikide sama liiki tegevusega seotud kohalike TAÜd koondamisel ühte rühma saadakse tööstus. See võimaldab majanduse jaotada tööstuste järgi. Kõnealuste tööstuste liigitus oleneb selliselt rühmitatud üksuste põhitegevusalast. ►M6 ESA 2010 punkti 2.150 kohaselt koosneb tööstus (ehk tegevusala) kõige detailsemal klassifitseerimise tasemel kõigist kohalikest tegevusalaüksustest, mis kuuluvad samasse NACE Rev. 2 klassi (neljakohaline number) ja mis tegelevad seetõttu sama põhitegevusalaga, nagu on määratletud NACE Rev. 2 klassifikaatoris. ◄ |
1.15. |
Ehkki põllumajandustööstust määratleti varem homogeensete põllumajanduslike tootmisüksuste rühmitusena, valiti PAP põhiliseks kirjeldusüksuseks kohalik TAÜ, et i) läheneda PAPle põllumajanduse majandusliku olukorra aspektist, elik võtta põllumajanduslike üksuste kogu tootmistegevuse mõõtmisel arvesse teatavate lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste olemasolu ning ii) säilitada järjepidevus rahvamajanduse arvepidamise ülejäänud osa suhtes. Seega minnakse analüütiliselt lähenemisviisilt, mis põhineb homogeense tootmisüksuse ja homogeense haru mõistetel, üle statistilisele lähenemisviisile, mis põhineb kohaliku TAÜ ja tööstuse mõistetel. |
1.16. |
Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused on tegevused, millega seotud kulusid ei ole võimalik vaadelda põllumajandusliku tegevuse kuludest eraldi. Näideteks on põllumajandusettevõtte toodangu töötlemine samas põllumajandusettevõttes, metsandus, metsaraie, turism. Põllumajandustööstuse toodang tuleneb seega kahte liiki tegevusest:
i)
põllumajanduslike üksuste põllumajanduslik tegevus (põhi- või kõrvaltegevus);
ii)
põllumajanduslike üksuste eraldamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused. |
1.17. |
Põllumajandusettevõte, mis on praegu üksusena kasutusel põllumajanduse statistikauuringutes (loendused, põllumajandusettevõtete struktuuri uuringud), on põllumajandustööstuse jaoks sobivaim kohalik TAÜ (ehkki selle alla tuleb liigitada ka teatavad muud üksused, näiteks veini- või oliiviõliühistud, allhankeid tegevad üksused jm). Sellele vaatamata tuleb märkida, et põllumajandusettevõtete võimaliku tegevuse hulka kuuluvate põllumajanduslike tegevuste paljusus teeb neist erilised TAÜd. ►M6 ESA reegli range kohaldamine üksuste ja nende rühma suhtes peaks tegelikult juhtudel, kus sama ettevõte teostab mitut NACE Rev. 2 neljanumbrilise klassi tegevust ja alapunktis 1.10 nõutud teave on saadaval, kaasa tooma põllumajandusettevõtte jagamise mitmeks eri TAÜks. Rahvamajanduse arvepidamises ja PAPs põllumajandusettevõtte käsitamine põllumajandustööstuse kohaliku TAÜna tuleneb statistilisest lähenemisviisist. ◄ |
1.18. |
Seega on põllumajandustööstuse arvepidamine põhiolemuselt sarnane põllumajandusettevõtete arvepidamisega (tulukontode loomine ja täitmine). Ebaselguse vältimiseks tuleb siiski märkida, et põllumajanduse arvepidamine ei ole nende ettevõtete arvepidamine, mille põhitegevus on põllumajanduslik: esiteks ei hõlma need kõiki nimetatud ettevõtete mittepõllumajanduslikke tegevusi (silmas ei peeta neid, mida on võimalik põllumajanduslikest tegevustest eraldada). Lisaks hõlmavad need selliste ettevõtete põllumajanduslikke tegevusi, mille põhitegevus ei ole põllumajanduslik. Sellest tulenevalt ei mõjuta põllumajandusettevõtte käsitamine PAP põhiüksusena asjaolu, et põllumajanduse arvepidamine on põllumajandustööstuse arvepidamine. |
1.19. |
►M6 Kuna ESA 2010 kohaselt on tööstus oma põhitegevuselt samade või sarnaste tegevustega üksuste rühm, sõltub põllumajandustööstuse määratlus PAPs kõnealuse tööstuse iseloomulike tegevuste ja üksuste määratlemisest. ◄ Selle tulemusena saadav iseloomulike põllumajanduslike tegevuste kogum võib põhjustada mõningaid PAP põllumajanduse arvepidamise ja rahvamajanduse arvepidamise vahelisi erinevusi. |
1.20. |
►M6 Põllumajandustööstust koheldakse kõikide selliste kohalike TAÜde rühmana, mille põhi- või kõrvaltegevuseks oleva majandustegevuse liigid on järgmised (põllumajandustööstuse täpset määratlust vt 1.60–1.66): ◄
—
põllukultuuride kasvatus; puu- ja köögiviljakasvatus; aiandus (sealhulgas veini ja oliiviõli tootmine sama üksuse poolt kasvatatud viinamarjadest ja oliividest),
—
loomakasvatus,
—
taimekasvatustoodang seostatuna loomakasvatusega,
—
põllumajanduslikud allhanked,
—
jahindus, karusnahatööndus ja ulukikasvatus ning neid teenindavad tegevusalad.
|
1.21. |
Lisaks põllumajandusettevõtetele hõlmab põllumajandustööstus tootjarühmadest (nt ühistud) koosnevaid üksusi, mis toodavad veini ja oliiviõli, ning spetsialiseeritud üksusi, mis pakuvad masinaid, materjale ja tööjõudu allhanke tegemiseks. |
1.22. |
Spetsialiseeritud üksusi, mis pakuvad masinaid, seadmeid ja töötajaid põllumajandustootmise etapil toimuvateks allhanketöödeks (allhanget tegevad äriettevõtted või allhankijatena teenuseid pakkuvad põllumajandusettevõtted), käsitatakse põllumajandustööstuse osana. Rangema tõlgenduse kohaselt peavad need üksused, mis peavad kuuluma põllumajandustööstuse alla, tegema töid, mis a) moodustavad osa põllumajanduslikust tootmisprotsessist, b) on seotud põllumajandustoodete tootmisega, c) mida tavapäraselt teevad põllumajandusettevõtted ja d) mida teevad täies ulatuses spetsiaalüksused, mis pakuvad masinaid, materjale ja tööjõudu. |
1.23. |
Kui allhanget ei teosta siiski täies mahus spetsialiseeritud üksus (nt ettevõte rendib masinad, kuid kasutab tööjõuna oma töötajaid), tuleb see tegevus kanda NACE Rev. 2 osasse 77 (Rentimine ja kasutusrent); sel juhul tuleb summad, mida põllumajandusettevõtted maksavad lepingu alusel töötavatele ettevõtetele, registreerida „muude kaupade ja teenustena” seoses „vahetarbimisega” (vt 2.108). |
1.24. |
►M6 Kuna PAP eesmärk on mõõta, kirjeldada ja analüüsida põllumajanduslikust tegevusest (mis ELi liikmesriikides on peaaegu eranditult kaubanduslik tegevus) saadava tulu teket, otsustati välja jätta üksused, kus põllumajanduslik tegevus seondub üksnes vaba aja veetmisega ( 7 ). Seevastu põllumajanduslikud elatusüksused kuuluvad PAP alla. Tuleb märkida, et PAPsse tuleb kirjendada põllumajandusettevõtete toodang, mis on ette nähtud lõpptarbimiseks samas ettevõttes. ◄ |
3. Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused
1.25. |
Kohalike TAÜde kasutamine põllumajandustööstuse põhiüksustena tingib mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste kirjendamise, kui neid ei ole võimalik isoleerida põllumajanduslikust põhitegevusest. |
1.26. |
Kohalike põllumajanduslike TAÜde tegevusest lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused on PAPs määratletud kui tegevused, mis on tihedalt seotud põllumajandusliku tootmisega ning mille osas andmeid toodangu, vahetarbimise, töötajate hüvitiste, tööjõusisendi ja kapitali kogumahutuse kohta põhivarasse ei ole statistilisel perioodil võimalik lahutada andmetest põllumajandusliku põhitegevuse kohta. |
1.27. |
Nende lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste põhitunnused on järgmised:
—
eesmärgiks on müük või vahetus (arvestusperioodil või hiljem, vahepealse ladustamisega), lõpptarbimine tootja enese poolt või kasutamine loonustasuna (sealhulgas töötajatele loonusena makstav tasu),
—
tegemist ei tohi olla abitegevusaladega. Abitegevusalasid ei isoleerita eraldiseisvate üksuste moodustamiseks ega eraldata pea- või kõrvaltegevusaladest või -üksustest, mida abitegevusalad teenindavad. Seega tuleb abitegevusalad ühendada kohaliku TAÜga, mida need teenindavad, v.a juhul, kui nendega tegeletakse eraldi üksustes, mis asuvad muus piirkonnas. Abitegevusala jääb sama tegevusala alla, millega tegeleb teenindatav kohalik TAÜ. Abitegevusalad on täiendavad tegevusalad (nt müük, turustamine, ladustamine, transport oma kulul; vt ESA 2010, 3.12 ja 3.13 ning 2008 SNA, 5.35–5.44), millega ettevõte tegeleb, et luua tingimused oma põhi- või kõrvaltegevusteks. Üldjuhul väljendub abitegevusalade toodang erinevate tootmistegevuste sisendina,
—
reeglina ei tohi need hõlmata selliseid oma tarbeks tehtavaid kapitali kogumahutusi põhivarasse, mis on mittepõllumajanduslikud tooted (nt hooned või masinad). Eeldatakse, et oma lõpptarbeks tehtavad kapitali kogumahutused põhivarasse, mis on mittepõllumajanduslikud tooted, on muust tegevusest eristatavad, ja need kirjendatakse piiritletava kohaliku tegevusalaüksuse toodanguna. Töötajatele loonuspalgana pakutavat majutusteenust tuleb käsitada samal viisil (see kirjendatakse loonustasuna tulude moodustamise kontole),
—
tegevus on iseloomulik põllumajandusettevõttele, st tegevusel peab olema oluline majanduslik tähtsus märkimisväärse arvu ettevõtete jaoks,
—
põllumajanduslik „allhange” ei ole mittepõllumajanduslik tegevus, kuna see on põllumajandustööstusele iseloomulik tegevus (põllumajanduslikud teenused).
|
1.28. |
Kirjendada tuleb üksnes konkreetse mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse see osa, mis on lahutamatu. Seepärast käsitatakse konkreetset mittepõllumajanduslikku tegevust põllumajandustööstuse osana, kui seda ei ole võimalik lahutada kohaliku TAÜ põllumajanduslikust põhitegevusest, kuid ei käsitata põllumajandustööstuse osana, kui seda on võimalik põllumajanduslikust põhitegevusest lahutada, millisel juhul muutub kõrvaltegevus mittepõllumajanduslikuks kohalikuks TAÜks. Lahutamatu mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse valikukriteeriumideks ei ole niivõrd toote liik kui pigem tegevuse liik. ( 8 ) Näiteks talumajapidamise pakutavad põllumajandusturismi teenused tuleb kaasa arvata, kui neid ei ole võimalik selle põllumajanduslikust tegevusest lahutada. Olukord oleks ilmselt teistsugune, kui need tegevused muutuksid oluliseks. Seega võivad põllumajandustööstuses tootmiseks kasutatavad mittepõllumajanduslikud tooted geograafiliselt ja ajas muutuda. |
1.29. |
On võimalik eristada kahte peamist lahutamatu mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse liiki.
1.
Tegevused, mis on põllumajandusliku tegevuse jätkuks ning milles kasutatakse põllumajandustooteid. Seda liiki tegevusi võib leida enamikus ELi liikmesriikides. Sellesse rühma kuuluv tüüpiline tegevus on põllumajandustoodete töötlemine. Põllumajandustoodete töötlemine:
—
piima töötlemine võiks, kooreks, juustudeks, jogurtiteks ja muudeks piimatoodeteks,
—
puu- ja köögiviljade töötlemine puuviljamahladeks, konservideks, alkohoolseteks jookideks ja muudeks toodeteks,
—
viinamarjade, virde ja veini töötlemine alkohoolseteks jookideks (nt vahuveiniks (šampanja) ja kangeteks alkohoolseteks jookideks (konjak)),
—
taimsete kiudude/tekstiilkiudude/villa ketramine,
—
pasteetide, rasvamaksa ja muude töödeldud lihatoodete tootmine,
—
muude põllumajandustoodete töötlemine.
Põllumajandustoodete, nt munade ja kartulite liigitamine ja pakendamine.
2.
Tegevused, mis hõlmavad põllumajandusettevõtet ja selle põllumajandusliku tootmise vahendeid (seadmed, rajatised, ehitised, tööjõud). Need tegevussuunad on üldjuhul järgmised:
—
põllumajandusturism: telkimine, toitlustus, hotellid, eri liiki majutus jne,
—
talupoed: muude kui talumajapidamisest pärit toodete jaekaubandus. Töötlemata või töödeldud põllumajandustoodete otsemüük kirjendatakse asjaomaste toodete toodanguna,
—
sport ja puhkus maal: maa kasutamine nt golfimänguks, ratsutamiseks, jahipidamiseks, kalastamiseks jne,
—
kolmandatele isikutele osutatavad teenused: nt põllutöömasinate rentimine ja remont, niisutusprojektid, põllumajanduslikud nõustamisteenused, toodete ladustamine, põllumajandushoonete hooldus, põllumajandustoodetega seotud kaubandusteenused, põllumajandustoodete vedu jne. Need teenused kirjendatakse kõrvaltegevusena üksnes juhul, kui neid osutatakse kolmandale isikule. Kui teenuseid osutatakse oma tarbeks, on need abitegevused, mida raamatupidamises ei kirjendata (vt 1.27),
—
aiahooldusteenused: muru niitmine, hekkide pügamine, lumekoristus, haljasalade kavandamine, istutamine ja hooldus jms teenused,
—
kalakasvatus,
—
muud tegevused, mis hõlmavad põllumajandusmaa ja põllumajanduslike tootmisvahendite kasutamist. Need muud tegevused hõlmavad teadus- ja arendustegevust, kui seda ei vii ellu eraldi kohalikud TAÜd ja seda on võimalik prognoosida.
|
1.30. |
Mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste loend (vt 1.29) on siiski näitlik ning seda ei kohaldata kõikides riikides. Iga riik peab koostama oma loendi lahutamatutest mittepõllumajanduslikest kõrvaltegevustest, olenevalt oma põllumajanduse iseloomust. Loend tuleb koostada koostöös riigi arvepidamistalitustega, et tagada PAP ühilduvus põllumajanduse haru kontodega ning nende mittepõllumajanduslike tegevuste kontodega, mida riigi arvepidamiseks koostatakse (tagamaks, et ühtki tegevust ei jäeta välja ega arvestata kahekordselt). |
1.31. |
Mittepõllumajanduslike üksuste põllumajanduslikud kõrvaltegevused on peaaegu olematud ning need kirjendatakse üldjuhul nullmääraga. Mittepõllumajandusliku üksuse põllumajandustootmine loetakse alati andmete arvestamisel lahutatavaks tulenevalt toodete erilisest iseloomust, põllumajanduslikest tootmisvahenditest ja PAP koostamiseks kasutatavate andmete allikatest ning metoodikast (vt I peatüki E jagu ning II peatüki B ja C jagu). Et PAP põhineks tööstuse mõistel, tuleb mõõta kõikide põllumajandustoodete toodangut, välja arvatud tooted, mis saadakse kohalike mittepõllumajanduslike TAÜde kõrvaltegevustest. Kuna viimased kajastatakse üldjuhul nullmääraga, kirjendatakse seega kogu põllumajandustoodang (erandiks on nende üksuste toodang, kus põllumajanduslik tegevus on seotud üksnes vaba aja veetmisega; vt 1.24). |
1.32. |
PAPs ei arvestata mittepõllumajanduslikke tooteid ja teenuseid, mida toodavad põllumajandusettevõtted, välja arvatud juhul kui need luuakse lahutamatute kõrvaltegevuste käigus. Näiteks üksuste puhul, mis hõlmavad mitut vertikaalselt integreeritud tootmisprotsessi (nt ettevõtted, mis tegelevad kanade tapmise, pakendamise ja vaakumpakendamisega, kartulite ja muude köögiviljade pesemise ja eelpakendamisega, seemnete sorteerimise, töötlemise ja müügiga; ühistud, mis pakuvad hoiuruume ning tegelevad toodete müügiga jne), kuulub põllumajandustööstuse hulka üksnes nende tegevuse see osa, mis on seotud punktides 1.62 ja 1.63 määratletud põllumajandustootmisega ning lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevustega. |
C. TOODANGU MÕÕTMINE
1.33. |
►M6 ESA 2010 kohaselt on tööstusharu (ehk tegevusala) toodanguks kõikide asjaomasesse tööstusharusse kuuluvate üksuste kõik arvestusperioodi tooted, välja arvatud kaubad ja teenused, mille üksus on arvestusperioodil tootnud ja ise ära tarbinud. Põllumajandustoodangu mõõtmise aluseks on selle ESA reegli kohandatud variant, milles arvestatakse põllumajandustoodanguks ka põllumajandusüksuste eneste poolt tarbitud toodanguosa (vt 2.032–2.036). Seega on PAPs põllumajandustoodang kõikide tööstusharu üksuste toodangu summa (välja arvatud samas üksuses vahetarbimiseks mõeldud toodang), millele lisandub samas üksuses vahetarbitav toodang, kui see toodang seondub kahe erineva põhitegevusega (nt põllukultuuride viljelemine loomasöödana kasutamiseks) ning vastab teatavatele kriteeriumidele (mis on sätestatud punktis 2.055). ◄ |
1.34. |
ESA reeglit on kohaldatud põllumajandustööstuse erilise iseloomu tõttu:
—
samas üksuses vahetarbitava põllumajandustoodangu maht on põllumajanduses suurem kui teistes majandussektorites,
—
põllumajandusüksus hõlmab paljusid erinevaid põllumajanduslikke tegevusi, mis on omavahel tihedalt seotud (üks tegevus on teise tegevuse jätkamise aluseks, nt teravilja ja söödataimede tootmine loomasöödaks; tootmistegurite, nt seadmete ja masinate kasutus on omavahel tihedalt seotud). Põllumajandusettevõtete olemused erinevad suuresti, kuid nende määratlemist kohalike TAÜdena kahtluse alla ei seata, mistõttu teiste majandusharude TAÜdega võrreldes on tegemist väga erilise juhtumiga (vt 1.17). Arvepidamises on majanduse tööstusteks jaotamise üks eesmärke voogude kajastamine tootmisprotsessides: majandusliku väärtuse loomine, ümberkujundamine, vahetamine ja võõrandamine. Põllumajandusettevõtte erinevaid tegevusi ei võetaks täielikult arvesse, kui mõõdetaks üksnes ettevõttest väljuvat toodangut.
|
1.35. |
ESA reegli kohandamise tõttu on tarvis erikohtlemist teatavate toodete, näiteks ettevõttes söödana kasutamiseks mõeldud põllumajandustoodete, veinitootmiseks kasutatavate viinamarjade ja oliiviõli tootmiseks kasutatavate oliivide ning lahutamatutes kõrvaltegevustes vahetarbimiseks mõeldud toodete suhtes. |
1.36. |
Põllumajandusettevõtete vahelist elusloomadega kauplemist ja elusloomade importimist tuleb kohelda eriliselt, kuna neid käsitatakse lõpetamata toodanguna (vt II peatükk). |
D. KONTODE KOGUM
1. Kontode kogum vastavalt ►M6 ESA 2010 ◄ sätetele
1.37. |
PAP aluseks on omavahel seotud kontode kogum. ESA 2010 kohaselt hõlmab kontode kogum jooksevkontosid, akumulatsioonikontosid ja bilansse (ESA 2010, 1.113–1.115). Neile erinevatele kontodele on võimalik ettenähtud raamistiku piires kirjendada majandustsükli konkreetsete aspektidega (nt tootmine) seotud tehingud ja muud vood. Tehinguteks on erinevad toimingud alates tulu tekkimisest tulu akumulatsioonil varadesse kuni tulu jaotamise ja ümberjaotamiseni. Neist tuletatavaid tasakaalustavaid kirjeid kasutatakse seejärel majandusliku tulemuslikkuse mõõtmiseks. |
1.38. |
Jooksevkontod kajastavad tootmist ja sellega seotud tulu moodustamist, jaotamist ja ümberjaotamist ning kasutamist lõpptarbimiseks; nende abil on võimalik välja arvutada „säästud”, mis moodustuvad akumulatsiooni olulise osa. Akumulatsioonikontodel analüüsitakse üksuste varade ja kohustuste muudatuste erinevaid komponente ning need võimaldavad kirjendada netoväärtuse muutusi (varade ja kohustuste vahet). Bilanssides esitatakse erinevate üksuste kõik varad ja kohustused arvestusperioodi alguses ja lõpus koos nende netoväärtusega. Iga akumulatsioonikontole kirjendatud vara ja kohustusega seotud vood kajastuvad uuesti „bilansimuudatuste” kontol (ESA 2010, 8.02–8.09 ja tabel 8.1). |
1.39. |
Eespool kirjeldatud kontode kogumit kohaldatakse üksnes institutsiooniliste üksuste, sektorite ja allsektorite ning kogumajanduse suhtes. ESA 2010s eeldatakse, et kohaliku TAÜ ja tööstusharu puhul ei ole mõtet koostada täielikku kontode kogumit, kuna need üksused suudavad harva kaupu või varasid oma nimel säilitada või tulu saada ja jaotada. |
2. PAP kontode kogum
1.40. |
Kuna PAP aluseks on tööstuse mõiste, tuleb ►M6 ESA 2010 ◄ kohast kontode kogumit kärpida esimeste jooksevkontodeni:
—
tootmiskonto ja
—
tulutekkekonto,
mille tasakaalustavad kirjed on vastavalt lisandväärtus ja tegevuse ülejääk (vt allpool toodud tabeleid 1 ja 2). |
1.41. |
Siiski arvatakse, et põllumajanduse erilist iseloomu silmas pidades peaks olema vähemalt osaliselt võimalik koostada muid kontosid, kui neid on tarvis asjaomaste voogude kajastamiseks. Kõnealused kontod (vt allpool toodud tabeleid 3 ja 4) on järgmised:
—
ettevõtlustulu konto (kuulub jooksevkontode hulka) ja
—
kapitalikonto (kuulub akumulatsioonikontode hulka).
|
1.42. |
Arutusel on selle kontode kogumi laiendamine, et kaasata teatavad kirjed (vood) akumulatsioonikontolt „muud vara muutused” (st teatavad „muude varade mahu muutuste” konto ja ümberhindluskonto kirjed) ja bilansist. |
1.43. |
►M6 ESA 2010 ◄ tabelite ja arvestusstruktuuri põhjal on võimalik PAP kontode kogum esitada tabelites 1–4 näidatud viisil.
|
1.44. |
Tuleks silmas pidada, et tabelites 3 ja 4 kaldkirjas esitatud tehingud ja varud:
—
ei ole PAP seisukohalt olulised, kuna kasutatakse tööstuse mõistet ja kontode kogum on mittetäielik. Kõnealused jaotised on tabeli 3 „Vahendite” jaotised D.42 „Ettevõtete jaotatud tulu”, D.43 „Reinvesteeritud tulu otseselt välisinvesteeringult”, D.44 „Muu investeerimistulu” ja D.45 „Rent” ning tabeli 4 jaotised B.8n „Netosääst”, B.101 „Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutused” ja B.9 „Netolaenuandmine (+)/-võtmine (-)” või
—
ei kuulu kirjendamisele, kuna puuduvad usaldusväärsed andmed või need ei paku hetkel PAP seisukohalt piisavat huvi. Kõnealused jaotised on tabeli 4 jaotised D.9p „Kapitalisiirded, makstavad”, D.91p „Kapitalimaksud, makstavad” ja D.99p „Muud kapitalisiirded, makstavad”, P.53 „Väärisesemete soetamine miinus realiseerimine”, NP „Mittetoodetud vara soetamine miinus realiseerimine (maa ja muu mittetoodetud vara)”, K.1 „Vara majanduslik tekkimine”, K.2 „Mittetoodetud vara majanduslik vähenemine”. Neist mõningate kirjendamist (nt D.91, K.1 ja K.2) võidakse PAPs alustada tulevikus.
|
1.45. |
Tootmiskonto kajastab tootmisprotsessiga seotud tehinguid. Selles esitatakse toodang „Vahendite” all ja vahetarbimine „Kasutamise” all. Lisandväärtuse, st tasakaalustava kirje, võib välja arvutada enne või pärast põhikapitali kulumi arvestamist (bruto- või netolisandväärtus). Kuna toodangut hinnatakse baashinna ning vahetarbimist ostuhinna alusel, sisaldab lisandväärtus subsiidiume, millest on lahutatud toodetelt tasutavad maksud. |
1.46. |
Tulutekkekonto seondub tootmisprotsessist saadava tulu tekkega ning selle jaotamisega tootmistegurile „tööjõud” ning valitsussektorile (maksude ja subsiidiumide kaudu). Tegevuse ülejääk, st tasakaalustav kirje, on vastavuses tuluga, mida üksused oma tootmisvahendeid kasutades teenivad. ►M6 Kodumajapidamiste sektorisse kuuluvate juriidilise isiku õigusteta üksuste puhul sisaldab tulude moodustamise konto tasakaalustav kirje kaudselt elementi, mis vastab omaniku või tema pereliikmete töötasule. Sellisel mittepalgalise isiku tulul on nii palgale kui ka ettevõtja kasumile iseloomulikke jooni. Sellist tulu, mis ei ole rangelt võttes ainuüksi ei palk ega kasum, nimetatakse „segatuluks” (ESA 2010, 8.19). ◄ |
1.47. |
Ettevõtlustulu konto võimaldab mõõta tulu, mis on sarnane jooksva kasumiga enne jaotamist ja tulumaksu tasumist, mida ettevõtete raamatupidamises harilikult kasutatakse. |
1.48. |
Kapitalikonto võimaldab kindlaks teha mittefinantsvara soetuste, miinus realiseerimine, säästudest ja kapitalisiiretest rahastamise ulatuse. See kajastab laenuandmist ja -võtmist. Põllumajanduse täielikku kapitalikontot ei ole võimalik koostada, sest kuigi teatavad vood on selle tööstusharuga selgelt seostatavad, ei ole võimalik mõningaid kirjeid (nt netosääst, jooksevkontode kogumi bilanss) tööstusharu kohta eraldi välja arvutada. Sellele vaatamata saadakse tööstuse mittefinantsvarade väärtuse (mis tuleneb soetustest, realiseerimisest ja põhikapitali kulumist) ja tööstuseharusse tehtud kapitalisiirete võimalikult ulatusliku kirjendamise kaudu väärtuslikku teavet tööstuse majandusliku ja bilansilise seisundi kohta (millele lisandub teave tootmisprotsessis tekkinud tulu kohta). |
E. PAP KOOSTAMISEKS KASUTATAVATE ANDMETE ALLIKAD JA ARVUTUSMETOODIKA
1.49. |
PAP üks peamisi tunnuseid on valemi „kvantiteet × hind” kasutamine suurema osa toodete toodangu mõõtmiseks. Selle lähenemise põhjuseks on eelkõige asjaolu, et põllumajanduse arvepidamist on raske koostada majandusüksuste arvepidamiste esindusliku valimi põhjal. |
1.50. |
Põllukultuuride toodangu hindamise aluseks võivad üldjuhul olla ressursid, st toodetud (kogutud) koguste hinnang, mille aluseks on põllukultuuride aluste maade ja saagikuse hinnangud, või kasutamine, st põllumajandustooteid kasutavate harude poolsete ostude hinnanguline maht, netoeksport ilma impordita, millele tuleks lisada teatavad põllumajandustööstuses vahetarbitavad kogused, tootjate varude muutused ja oma tarbeks kasutamine (millest suure osa moodustab oma lõpptarbimine). Viimatinimetatud lähenemisviis võib olla väga asjakohane juhul, kui nimetatud põllumajandustoodete ostjad on hõlpsasti tuvastatavad ja kasutuse ülejäänud neli liiki on piiratud ulatusega (nt toodete puhul, mille kasutamiseks tuleb neid töödelda, nagu suhkrupeet, tubakas jne). Sellele vaatamata on andmete järjepidevuse ja usaldusväärsuse kontrollimiseks vaja tegelikku bilanssi. |
1.51. |
Statistilised andmed tapaarvude, elusloomade ekspordi/impordi ja karjade suuruse kohta on loomade toodangu mõõtmisel peamisteks allikateks. Loomsete saaduste (peamiselt piima) toodangut hinnatakse üldjuhul müügi põhjal kasutajarühmadele (piimatööstused, pakendajad), kuna neid kasutatakse konkreetseteks otstarveteks. |
1.52. |
Arvutusmeetodeid on üksikasjalikumalt kirjeldatud II peatükis. |
1.53. |
Enamik vahetooteid on põhimõtteliselt kasutatavad üksnes põllumajanduses (seemned ja istutusmaterjal, väetised, pestitsiidid jne). Sellisel juhul leitakse põllumajandustööstuse poolsed ostud nende tööstusharude müügiandmete põhjal, mis neid vahetooteid tarnivad (olles eelnevalt arvesse võtnud väliskaubandust). |
1.54. |
Selle reegli kohaldamine ei ole siiski täiesti riskivaba. Tegelikkuses ei ole peamiselt põllumajanduses kasutatavate vahetarbimiseks mõeldud toodete müümine tootjate poolt tingimata vastavuses nende kaupade ostmisega põllumajandussektori poolt, kuna väetisi, pestitsiide jms võib osta ka muudeks otstarveteks (kaubandusüksuste laovarud, kasutamine muudes üksustes, nagu avalikud pargid ja kodumajapidamised jne). |
F. KLASSIFIKAATOR
1. Üldist
1.55. |
PAP on Euroopa arvepidamissüsteemi (ESA) lahutamatu osa ning seepärast kasutatakse selle koostamiseks Eurostati üldist majanduse tegevusalade klassifikaatorit NACE Rev. 2. NACE Rev. 2 on 2006. aastal koostatud neljatasandiline tegevusalade nomenklatuur. Sisuliselt on tegemist Eurostati esmakordselt 1970. aastal avaldatud Euroopa Ühenduste majandustegevuse üldise tööstusliku liigituse NACE muudetud versiooniga. |
1.56. |
►M3 NACE Rev. 2 ◄ on ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ ( 9 ) üksikasjalikum versioon, mis on spetsiaalselt kohandatud Euroopa oludega. ►M3 NACE Rev. 2 ◄ seondub otseselt ka Euroopa Majandusühenduse tegevusaladel põhineva toodete statistilise liigitusega (CPA), mis omakorda rajaneb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ühtsel tootenomenklatuuril (CPC). |
1.57. |
NACE Rev. 2 on rahvamajanduse arvepidamises tööstusharude määratlemiseks kasutatav tegevusalade klassifikaator. See põhineb järgmisel neljatasandilisel koodisüsteemil:
—
esimene tasand, mis koosneb tähestikulise koodi alusel eristatavatest rubriikidest (jaod);
—
teine tasand, mis koosneb kahekohalise arvkoodi alusel eristatavatest rubriikidest (osad);
—
kolmas tasand, mis koosneb kolmekohalise arvkoodi alusel eristatavatest rubriikidest (rühmad); ning
—
neljas tasand, mis koosneb neljakohalise arvkoodiga tähistatud rubriikidest (klassid).
|
1.58. |
Majandustegevuste klassifikaatori iga tasandit saab üldjuhul määratleda iseloomulike toodete või teenuste kaudu. Seega kasutatakse põllumajandustööstuse erinevate majandustegevuste üksikasjalikuks kirjeldamiseks CPAd koos täiendava kahenumbrilise tähisega, mis annab rubriikide kohta üksikasjalikumat teavet. |
1.59. |
ESA 2010 kohaselt on tööstus olemuselt sama või samalaadse põhitegevusega tegelevate kohalike TAÜde rühm. Kõige detailsemal klassifitseerimise tasemel koosneb tööstus kõigist kohalikest TAÜdest, mis kuuluvad samasse NACE Rev. 2 klassi (neljakohaline number) ja mis tegelevad seetõttu sama tegevusalaga, nagu on määratletud selles nomenklatuuris (ESA 2010, punkt 2.150). Põllumajandustööstuse kui tegevusala määratlemiseks on seega vaja täpselt esitada:
—
selle iseloomulikud tegevused;
—
iseloomulikud PAP üksused.
|
2. Põllumajanduse iseloomulike tegevuste määratlus
1.60. |
Põllumajandustööstus, nagu seda PAPs kirjeldatakse, vastab põhimõtteliselt NACE Rev. 2 osale 01 ja erinevused on märgitud alapunktides 1.62–1.66. |
1.61. |
PAP on rahvamajanduse arvepidamise alla kuuluv satelliitkonto, mille põhilised mõisted, põhimõtted ja reeglid tulenevad ►M6 ESA 2010 ◄ st. Viimatinimetatus on siiski sätestatud üksnes üldine raamistik majanduse kui terviku jaoks ning seda tuleb põllumajanduse erinõuetega kohandada. Erinõuded tulenevad eelkõige PAP eriotstarvetest, andmete kättesaadavusest ja põllumajanduslike üksuste ning nende majandustegevuste erilisest iseloomust. Satelliitkonto erilise iseloomu tõttu on vaja koostada PAP iseloomulike põllumajanduslike tegevuste loend, mille aluseks peab loomulikult olema ►M3 NACE Rev. 2 ◄ . |
1.62. |
Rahvamajanduse arvepidamise koostamiseks määratletakse põllumajandustööstust kõikide selliste üksuste kogumina, mis iseseisvalt või koos teiseste majandusüksustega tegutsevad NACE Rev. 2 osa 01 (Taime- ja loomakasvatus, jahindus ja neid teenindavad tegevusalad) alla kuuluvatel tegevusaladel. Osa 01 alla kuuluvad: ( 10 )
—
Rühm 01.1: Üheaastaste põllukultuuride kasvatus;
—
Rühm 01.2: Mitmeaastaste taimede kasvatus;
—
Rühm 01.3: Taimede paljundamine;
—
Rühm 01.4: Loomakasvatus;
—
Rühm 01.5: Segapõllumajandus;
—
Rühm 01.6: Põllumajandust abistavad tegevusalad ja saagikoristusjärgsed tegevused;
—
Rühm 01.7: Jahindus ja seda teenindavad tegevusalad.
|
1.63. |
PAP-le iseloomulike põllumajanduslike tegevuste loend hõlmab neid seitset rühma (01.1–01.7), kuid järgmiste erinevustega:
—
kaasa arvatakse veini ja oliiviõli tootmine (üksnes samas ettevõttes kasvatatud viinamarjadest ja oliividest),
—
välja arvatakse teatavad tegevused, mis NACE Rev. 2-s liigitatakse põllumajanduslikeks teenusteks (nt niisutussüsteemide haldamine – siin võetakse arvesse üksnes põllumajanduslikku allhanget).
|
3. Põllumajanduse iseloomulike üksuste määratlus
1.64. |
Arvesse tuleb võtta kõiki üksusi, mis tegutsevad PAP kohastel põllumajandustööstusele iseloomulikel tegevusaladel. Kõnealuste üksuste tegevus kuulub järgmistesse NACE Rev. 2 rühmadesse:
—
rühm 01.1 ja 01.2: Üheaastaste ja mitmeaastaste põllukultuuride kasvatus,
—
seemnete tootmine: üksnes seemnete paljundamisega tegelevad üksused;
—
rühm 01.3: Taimede paljundamine;
—
rühm 01.4: Loomakasvatus;
—
rühm 01.5: Segapõllumajandus;
—
rühm 01.6: Põllumajandust abistavad tegevusalad ja saagikoristusjärgsed tegevused
—
välja arvatud üksused, mis osutavad põllumajanduslikke teenuseid, kuid mitte allhankena (nt üksused, mis tegelevad niisutussüsteemide haldamise või seemnete töötlemisega paljundamise eesmärgil);
—
rühm 01.7: Jahindus ja seda teenindavad tegevusalad.
|
▼M3 —————
1.66. |
Loendist on näha, et lisaks põllumajandusettevõtetele on põllumajandusele iseloomulikud järgmised üksused: veini ja oliiviõli tootvad tootjate ühingud ning põllumajanduslikku allhanget tegevad spetsialiseeritud üksused (vt 1.20 ja 1.21). Tuleb meeles pidada, et üksused, kus põllumajanduslik tegevus on seotud üksnes vaba aja veetmisega, ei kuulu põllumajandusele iseloomulike üksuste hulka (vt 1.24). |
4. Erinevate kirjetega seotud märkused
(a) Rühmad 01.1 kuni 01.3: Üheaastaste ja mitmeaastaste põllukultuuride kasvatus, taimede paljundamine
1.67. |
Rühmad 01.1 kuni 01.3 on süsteemne jaotus, mis võimaldab klassifitseerida kõiki EL liikmesriikide põllukultuuride tootmisega seotud tegevusi. |
1.68. |
Kirjendatav söödakultuuride tootmine peab moodustama osa majandustegevusest. |
▼M3 —————
1.70. |
PAP nomenklatuuris liigitatakse põllumajanduslikud seemned rubriiki „Seemned”, erandiks on vaid teraviljaseemned (sh riis), õliseemned, valgurikaste taimede seemned ja kartuliseeme, mis kajastatakse vastavalt konkreetsete teraviljade ja õlitaimede, valgurikaste taimede ning kartulite rubriikides. ( 11 ) Seemnetootmine hõlmab tegelikkuses mitut liiki tootmistegevusi: teadusuuringud (st esimese põlvkonna seemneprototüüpide loomine), paljundamine (mida teevad lepingu alusel põllumajandustootjad) ja sertifitseerimine (st liigitamine ja pakendamine spetsialiseeritud tootmisüksustes). Põllumajandusele iseloomulik tegevus on üksnes seemnete paljundamine, kuna teadusuuringuid ja sertifitseerimist teostavad uurimis- ja tootmisasutused, mis ei kuulu tavapärase põllumajandusliku tegevuse alla (st loodusvarade kasutamine taimede ja loomade tootmiseks). Sellest tulenevalt kuulub seemnetootmisest PAP alla üksnes seemnete paljundamine. Seemnete vahetarbimiseks loetakse i) esimese põlvkonna seemnete ostmist paljundamise eesmärgil ja ii) sertifitseeritud seemnete ostmist põllumajandustootjate poolt põllukultuuride viljelemise eesmärgil. |
1.71. |
Vastavalt NACE Rev. 2-le ( 12 ) vastuvõetud konventsioonile arvatakse töödeldud tooted samuti põllumajanduse hulka, kui isetoodetud põllumajandustooted töödeldakse samas tootmisüksuses. Näiteks viinamarjavirret, veini ja oliiviõli käsitletakse CPAs toiduainetena. NACE Rev. 2s liigitatakse veini- ja oliiviõlitootmine jakku C „Töötlev tööstus” (klass 11.02 „Viinamarjaveini tootmine” ja klass 10.41 „Õli ja rasva tootmine”). Põllumajanduse alla kuulub üksnes veiniviinamarjade ja oliivide tootmine (klassid 01.21 „Viinamarjakasvatus” ja 01.26 „Õlitaimede kasvatus”). Võttes aga arvesse ülalnimetatud konventsiooni, kuuluvad samas tootmisüksuses kasvatatud viinamarjadest ja oliividest toodetud vein ja oliiviõli põllumajanduse alla. |
1.72. |
Veini tootmist põllumajandusettevõtetega tihedalt seotud üksuste poolt käsitatakse PAPs samuti iseloomuliku põllumajandusliku tegevusena. Põllumajandusettevõtetega tihedalt seotud üksuste hulka kuuluvad tootjarühmad (nt viinamarjakasvatajate ühistud). Nende liigitamine põllumajandustööstuse hulka tuleneb kõnealuste organisatsioonide olemusest, kuna nad on ajalooliselt olnud põllumajandusettevõtete „pikenduseks” (vastastikune seotus tootmisel ja turustamisel) ning üldjuhul kuuluvad neile ettevõtetele. Seevastu veini (oliiviõli) tootmine toiduainetööstuse ettevõtete poolt ei kuulu PAP alla (kuna see on selgelt tööstusliku iseloomuga). |
1.73. |
Viinamarjavirde toomine kuulub koos veinitootmisega iseloomulike põllumajanduslike tegevusalade loendisse, kuna viinamarjavirret on võimalik müüa või eksportida töötlemata kujul või ladustada, enne kui see müüakse järgmisel perioodil tarbimiseks või veinivalmistamiseks. |
1.74. |
Kuna veini, oliiviõli ja viinamarjavirret (viimast üksnes juhul, kui seda arvestusperioodil veiniks ei kääritata) saadakse põllumajandusliku tootmise käigus samas üksuses kasvatatud viinamarjade või oliivide töötlemisel, ei tohiks viinamarjavirde ja veini tootmiseks mõeldud viinamarju ega oliiviõli tootmiseks mõeldud oliive (põhisaadusi) kajastada toodanguna. Neid käsitatakse üksusesisese tarbimisena, mida tööstusharu toodanguna ei kajastata (vt 2.052). Viinamarjavirre, mida arvestusperioodil veiniks ei kääritata, tuleks arvata perioodi toodangu hulka. Kääritamisperioodil tuleks see kirjendada vahetarbimisena (tööstusesisene tarbimine), mis tasakaalustab vastava varude vähenemise. Virde töötlemisel saadud vein tuleb kirjendada toodangu osana. |
1.75. |
Istandused (st viinamarjaistandused ja viljapuuaiad) kuuluvad kapitalikaupade hulka ning nende rajamine tuleb kajastada toodanguna. Istandike rajamine oma kulul kuulub „Oma kulul toodetud kapitalikaupade” hulka. Kui istandusi rajavad spetsialiseeritud üksused lepingute alusel, kirjendatakse vastav väärtus „Läbimüügina”. |
b) Rühm 01.4: Loomakasvatus
1.76. |
Nagu põllukultuuride kasvatamise puhulgi (vt 1.67), sisaldab see rühm kõikide EL liikmesriikides toimuvate elusloomade ja loomsete saaduste süsteemset jaotust. |
▼M3 —————
1.78. |
PAPs loetakse iseloomulikuks tegevuseks hobusekasvatus, olenemata sellest, milline on loomade lõppotstarve (tõuaretus, lihatootmine või teenuste osutamine). ►M3 Tuleb siiski märkida, et traavlitallide ja ratsutamiskoolide pidamine ei ole iseloomulik põllumajanduslik tegevus (see on osa „sporditegevustest ning lõbustus- ja vaba aja tegevustest”: jagu 93 (vt 2.210). ◄ ►M6 Seepärast tuleb põllumajandustootjate taolisest tegevusest saadavad vood PAPst välja jätta. ◄ Lisaks jäetakse PAPst välja traavlite või ratsahobuste pidamine, mis ei moodusta osa põllumajanduslikust tootmisprotsessist. Sama kehtib härjavõitluste jaoks kasvatatavate härgade suhtes. |
1.79. |
Majandusarvestuses ei kirjendata teatavate põllumajandustoodete tootmisel automaatselt tekkivaid kõrvalsaadusi ( 13 ) nende toodetega samadesse rubriikidesse. Need esitatakse iga tootmistegevuste rühma lõpus eraldi, jaotatuna liikide kaupa. Põllukultuuride tootmisel on sellisteks saadusteks näiteks õled, peedi- ja kapsalehed, herne- ja oavarred jne; veinitootmisel käärimissete ja viinakivi; oliiviõli tootmisel õlikoogid jms jäätmed; loomakasvatustoodangu puhul nahad, karvad ja tapetud ulukite karusnahad ning vaha, sõnnik ja läga. Põhimõtteliselt ei ole ükski neist saadustest tootmise põhieesmärgiks, mistõttu enamasti ei ole statistilised andmed nende kohta usaldusväärsed. Põllumajanduses kasutatakse neid saadusi peamiselt loomasööda ja mullaparandusainetena. Teatavatel juhtudel müüakse neid kõrvalsaadusi siiski põllumajandusega mitteseotud majandussektoritesse; sellisel juhul tuleb toodangu väärtus kajastada PAPs. |
c) Rühm 01.6: Põllumajandust abistavad tegevusalad ja saagikoristusjärgsed tegevused
1.80. |
Rühma 01.6 tegevused võib jaotada kahte kategooriasse:
—
allhanke korras osutatavad põllumajanduslikud teenused toomisfaasis (st põllumajanduslik allhange);
—
„muud” põllumajanduslikud teenused (niisutussüsteemide haldamine, seemnete töötlemine paljundamiseks jne).
|
1.81. |
Teise kategooriasse kuuluvaid põllumajanduslikke teenuseid ei käsitata PAPle iseloomulike tegevustena (ka mitte juhul, kui rahvamajanduse arvepidamises kirjendatakse need põllumajanduse kontodele), kuna tegemist ei ole tavapäraste ega tüüpiliste põllumajanduslike tegevustega. |
Põllumajanduslikud allhanked
1.82. |
Majandusliku spetsialiseerumise käigus on põllumajandustootjad ja kodumajapidamised juba ammu lõpetanud teatavate ülesannete täitmise, mida on asunud oma tootmisüksuste kaudu täitma üha suurenev arv erialaspetsialiste. Ülesannete jaotus seondub peamiselt põlumajandustoodete töötlemisega (tapmine ja lihatöötlemine, teravilja jahvatamine, leiva, või ja juustu tootmine ning seemnete töötlemine uute sektorite poolt) ning hilisemal etapil ka teatavate turustusalaste tehingutega. See kehtib eelkõige seoses põllumajandust mõjutavate ulatuslike struktuursete muutustega, suurte masinate kasutuse ning selliste põllumajanduslike tegevuste kasvuga, mis aitavad otseselt kaasa põllukultuuride tootmisele ja karjakasvatusele ning mida ostetakse üha enam sisse spetsialiseeritud üksustelt. |
1.83. |
Neist tegevustest olulisemad on väetamine, lupjamine, kündmine, külvamine, umbrohutõrje, kahjuritõrje, taimekaitse, heinakoristus, rehepeks ja lammaste pügamine. |
1.84. |
Kõiki neid tegevusi iseloomustab asjaolu, et need on üldiselt põllumajandustoodete tootmisprotsessi raames vajalikud ning nende toodete tootmisega seotud. |
1.85. |
Tegevused, mis ei ole põllumajandustoodete tootmisega otseselt seotud, st ei toimu põllumajandusliku tootmise etapil (näideteks mitteseotud tööstusharude alla kuuluvatest mittepõllumajanduslikest tegevustest on toodete vedu kolmandatele isikute arvel ja piimavedu meiereidesse), ei tohiks PAPs kajastuda (välja arvatud juhul, kui need tegevused on põllumajanduslikust põhitegevusest lahutamatud); vt 1.12). |
1.86. |
Tuleks silmas pidada, et see klassifikatsioon kehtib juhul, kui kõnealused tegevused toimuvad üksnes spetsialiseeritud üksuste arvel. ►M3 Kui aga põllumajandustootja rendib masinaid operaatorita või üksnes koos osa vajalike operaatoritega, mille tulemusena ta nende masinate abil jätkab tegevust ise, kuulub see tegevus NACE Rev. 2 osa 77 alla. ◄ Nimetatud olukord tekib enamasti lihtsate masinate puhul, mis vajavad suhteliselt vähe remonti, ning peamiselt tipphooaegadel, mil masinate järgi on suurim nõudlus (vt 1.23). |
1.87. |
Põllumajandusliku tootmise etapil tehtav allhange hõlmab üldjuhul kallite masinate ja seadmete kasutamist. Taolisi töid võivad teostada:
a)
spetsialiseeritud alltöövõtjad, kelle jaoks tegemist on põhitegevusega (tööettevõtjad sõna otseses mõttes);
b)
põllumajandusettevõtted. Põllumajandusettevõtete poolt tehtava allhanke vormid on üldjuhul järgmised:
—
põllumajandustootjate täiendava sisetuleku aspektist on kõige paindlikum vorm naabritele osutatav episoodiline abi. Sellesse kategooriasse kuuluvad ka elusloomade majutamine ning, peamiselt sigade ja kodulindude puhul, tasuline loomakasvatus (eelkõige nuumamine). Elusloomade majutust võib pakkuda teisele põllumajandustootjale, ka võivad asjaomased elusloomad kuuluda tööstusettevõttele, enamasti varustajale (nt söödakultuuride tootja/kaubastaja) või ostjale (nt tapamaja),
—
suuremal või vähemal määral autonoomsed masinaühisused, mille raames naabrid annavad süstemaatiliselt vastastikku abi. Masinate kõrge maksumus ja vähene rakendamine üksikus tootmisettevõttes sunnib ettevõtteid, kes selliseid masinaid omavad, moodustama masinaühisusi, mis koos vajaliku personaliga on ka teiste ettevõtete teenistuses. Põllumajandustootjad saavad üha suurema osa oma põllumajanduslikust tulust allhangetest isikutele, kelle jaoks põllumajandus on kõrvaltegevuseks või kes mõningatel juhtudel on pelgalt maaomanikud,
—
põllumajanduslikud masinaühistud. (
14
) Tegemist on suurte ühistutega, millel on palgalised töötajad; need sarnanevad spetsialiseeritud tööettevõtjatega;
c)
järgmisel tootmisetapil tegutsevad ettevõtted, kes koristavad puu- ja köögivilju ning töötlevad neid ise (nt konservitehased, mis valmistavad allhanke korras hernekonserve);
d)
eelmisel tootmisetapil tegutsevad ettevõtted. Nendeks on põllutöömasinate müüjad, kes osutavad lepingulisi teenuseid. Ehkki muud juhtumid on PAP seisukohalt üsna ebatõenäolised, võib teoreetiliselt olla võimalik, et pestitsiidide tootja tegeleb ise ka toote pritsimisega. Kui seda tehakse uusimate tehnoloogiate abil, ei ole siiski tingimata tegemist põllumajandustootmise etapi tööettevõtuga ning kindlasti ei ole sellega tegemist, kui põllumajandustootja seda tööd (nt kahjurite pritsimine õhust) ise korrapäraselt ei tee. |
1.88. |
Kui tuleb otsustada, kas käsitada tegevust tööettevõtuna (st tööna, mida põllumajandusliku tootmise raames teevad üldjuhul põllumajandusettevõtted ise), tuleb silmas pidada, et oluline on mitte üksnes tegevuse iseloom vaid ka selle konkreetne kontekst elik „põllumajanduslik tootmisprotsess”. |
1.89. |
Põllumajandusettevõtetes toimuv tasuline loomakasvatus (maa andmine elusloomade käsutusse) on põllumajanduslik allhange, kuna tegemist on põllumajandusliku tootmisprotsessi osaga. Sellesse rubriiki ei kuulu aga ratsahobuste pidamine ja hooldamine eraettevõtjate poolt, kuna need tegevused ei ole kaupade tootmisprotsessi osa, vaid teenus ►M6 ESA 2010 ◄ tähenduses (NACE Rev. 2 R jagu). |
1.90. |
Tööettevõtuga tegelevatele isikutele makstava tasu liik ei ole oluline. Igal juhul ei pea see tingimata olema fikseeritud töötasu (st ranges mõttes palk); tasuda võib näiteks teatud liiki kasumijagamise või segasüsteemi kaudu (nt vasikaid nuumav põllumajandustootja saab reeglina tasuks fikseeritud summa iga looma kohta pluss osa netokasumist). Tasuks võib olla ka kindlaksmääratud osa toodangust. |
1.91. |
Töö tegijateks peavad siiski alati olema sõltumatud ettevõtted: põllumajandustootja palgaliste töötajate poolne töö sellesse kategooriasse ei kuulu. Põllumajandustootja seisukohalt on tasu sellise töö (nt palgalise karjuse töö) eest palgakulu ning kajastub „töötajate hüvitiste” real. Seevastu sellise ettevõtte töö, kes teostas teistele põllumajandusettevõtetele lepingu alusel lüpsmist, kirjendatakse PAPs nii toodanguna (teenuste müük, tööettevõtja seisukohalt) kui ka vahetarbimisena (teenuste ost, põllumajandusettevõtte seisukohalt). |
d) Rühm 01.7: Jahindus ja seda teenindavad tegevusalad
1.92. |
See rühm hõlmab järgmisi tegevusi: i) küttimine ja püünisjaht kaubanduslikul eesmärgil; ii) loomade püüdmine (surnult või elusalt) toiduks, karusnaha või naha saamiseks või teadusuuringuteks, loomaaedade jaoks või lemmikloomadena pidamiseks; iii) küttimise ja püünisjahi teel saadud karusnahad või roomajate või lindude nahad. Tuleb märkida, et toornaha ja naha tootmine tapamajades ning spordi või vaba aja veetmise raames toimuva küttimise tulemusena ei kuulu põllumajandustööstuse iseloomulike tegevuste hulka. Lisaks ei hõlma „küttimise” rühm ulukite kasvatamist põllumajandusettevõtetes, mis tuleks kirjendada klassi 01.49 „Muu loomakasvatus”. |
5. PAP põllumajandustööstuse ning keskse rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru lahknevused
1.93. |
PAP põllumajandustööstus, nagu see on määratletud punktides 1.62–1.66, erineb mõneti rahvamajanduse arvepidamises määratletud tööstusharust. Erinevusi on nii iseloomulike tegevuste kui üksuste määratluses. Neid võib kokku võtta järgmiselt: PAP põllumajandustööstus = Rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru (Nace Rev. 2 osa 01)
—
Nende üksuste toodang, kes osutavad põllumajandusega seonduvaid teenuseid muul viisil, kui põllumajandusliku allhankena (st niisutussüsteemide haldamine).
—
Üksused, kus põllumajanduslik tegevus on üksnes vabaajategevus ja mis on hõlmatud rahvamajanduse arvepidamisega, vt ESA 2010, 3.08.
+
Veini ja oliiviõli tootvate üksuste tootmine (kasutades ainult sama üksuse kasvatatud viinamarju ja oliive (tootjate, ühistute rühmad jms)).
+
Mitte-põllumajandusliku põhitegevusega üksuste eristatav põllumajanduslik kõrvaltegevus (vt 1.18) |
II. TEHINGUD TOODETEGA
2.001. |
Tehingud toodetega annavad ülevaate toodete päritolust ja kasutamisest. Tooted on tootmispiirides loodud kaubad ja teenused. Peamised ►M6 ESA 2010 ◄ s määratletud tehinguliigid toodetega on: toodang, vahetarbimine, lõpptarbimiskulutused, tegelik lõpptarbimine, kapitali kogumahutus, kaupade ja teenuste eksport ning kaupade ja teenuste eksport. |
2.002. |
Nagu öeldud punktides 1.40 ja 1.41, võetakse PAPs arvesse üksnes vahetarbimist ja kapitali kogumahutust. Toodang kirjendatakse toodangukontole vahenditena ja vahetarbimine kasutamisena. Kapitali kogumahutus kirjeldatakse kapitalikontole kasutamisena (vara muutus). |
A. |
ÜLDREEGLID 1. Vaatlusperiood
2. Ühikud a) Kogused
b) Hinnad
c) Väärtused
3. Kirjendamise aeg
|
B. |
TOODANG 1. Üldised märkused ►M6 ESA 2010 ◄ ja PAP toodangu määratluse kohta
2. Põllumajandustoodang: kogused
3. Lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste toodang
4. Põllumajandustööstuse toodang
5. Toodangu väärtuse hindamine
|
C. |
VAHETARBIMINE 1. Mõiste
▼M2 ————— 2. Vahetarbimise osad a) Seemned ja istutusmaterjal
b) Energia; määrdeained
c) Väetised ja mullaparandusained
d) Taimekaitsetooted ja pestitsiidid
e) Veterinaarkulud
f) Loomatoit
g) Tootmisvahendite hooldus
h) Ehitiste hooldus
i) Põllumajandusteenused
j) Kaudselt mõõdetavad finantsvahendusteenused (FISIM) 2.107.1. Vastavalt ESA 2010-le tuleks põllumajandustööstuses kasutatavate kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste väärtus võtta arvele põllumajandustööstuse vahetarbimisena (vt ESA 2010, peatükk 14). k) Muud kaubad ja teenused
k) Objektid, mis ei kuulu vahetarbimise alla
3. Vahetarbimise väärtuse hindamine
|
D. |
KAPITALI KOGUMAHUTUS
|
III. JAOTUSTEHINGUD JA MUUD VOOD
A. MÕISTE
3.001. |
Jaotustehingud on tehingud:
—
millega jaotatakse tootmistegevuse käigus loodud lisandväärtus tööjõu, kapitali ja valitsussektori vahel,
—
mis hõlmavad tulude ja rikkuse ümberjaotamist.
|
3.002. |
►M6 ESA 2010 ◄ s tehakse vahet jooksvatel tehingutel ja kapitalitehingutel, kusjuures viimased hõlmavad pigem säästude või rikkuse kui tulude ümberjaotamist. |
3.003. |
Kuna PAP on ühe tööstusharu majandusarvestus, kirjeldatakse käesolevas peatükis vaid mõningaid jaotustehinguid. Neist olulisemad on esmaste tulude jaotamise kontodele, eelkõige tulutekkekontole aj ettevõtlustulu kontole kirjendatavad tehingud (vt PAP kontode kogum, 1.38–1.48). Tulutekkekonto puhul on kõnealused jaotustehingud seotud muude tootmismaksude, tootmissubsiidiumide ja töötajate hüvitistega. Ettevõtlustulu kontol seonduvad need teatavat liiki omandituluga (peamiselt maarendis, intress ja kindlustusvõtjate omanditulu). Kontole kirjendatakse ka investeeringutoetuse ja muude kapitalikontol toimuvate kapitalisiiretega seotud jaotustehingud. |
3.004. |
Nende hulka ei kuulu mõningad jaotustehingud, mis seonduvad teatavat liiki omandituluga (eelkõige dividendid ja muu ettevõtete jaotatav tulu), jooksvate tulu- ja omandimaksudega jms. Nende tehingute kirjendamine on statistiliselt kasulik ja mõttekas üksnes juhul, kui arvesse võetakse institutsiooniliste üksuste rühmi, st sektoreid ja allsektoreid (vt 1.06). |
B. ÜLDREEGLID
1. Vaatlusperiood
3.005. |
PAP vaatlusperiood on kalendriaasta. |
2. Ühikud
3.006. |
Väärtused tuleb esitada riigi vääringu miljonites ühikutes. |
3. Jaotustehingute kirjendamise aeg
3.007. |
Nagu punktis 2.008 selgitatakse, kirjendatakse ►M6 ESA 2010 ◄ s jaotustehinguid tekkepõhiselt, ehk teiste sõnadega hetkel, mil majanduslik väärtus, võlgnetav summa või nõue tekib, muutub või kaob, mitte aga ajal, mil sooritatakse tegelik makse. Seda kirjendamispõhimõtet (mille aluseks on õigused ja kohustused) kohaldatakse kõikide voogude suhtes, olenemata sellest, kas tegemist on rahavoogudega või kas need tekivad üksuste vahel või ühe üksuse piires. praktilistel põhjustel võib siiski tarvis olla teatavaid erandeid. |
3.008. |
Erinevat liiki jaotustehingute kirjendamise ajad on järgmised: |
a) |
Töötajate hüvitised
|
b) |
Tootmismaksud ja -subsiidiumid
|
c) |
Omanditulu
|
d) |
Kapitalisiirded
|
4. Üldised märkused lisandväärtuse kohta
3.013. |
Lisandväärtus on tootmiskonto tasakaalustav kirje. See on toodangu ja vahetarbimise väärtuse vahe (olenemata kasutatavast toodangu mõistest, kuna vahetarbimine vastavalt muutub). See on võtmetähtsusega kirje majanduse või tööstuse tootlikkuse mõõtmisel. Seda võib arvestada brutosummas (kogulisandväärtus) või netosummas (netolisandväärtus), st enne või pärast põhikapitali kulumi mahaarvamist. Netolisandväärtus on tulutekkekonto ainus vahend. Tulenevalt toodangu mõõtmise meetodist (baashinna alusel) ja vahetarbimise mõõtmise meetodist (ostuhindade alusel) mõõdetakse netolisandväärtust baashindades. |
3.014. |
Lahutades baashindades lisandväärtusest muud tootmismaksud ja lisades tootmissubsiidiumid, saadakse lisandväärtus tegurikuludes. Netolisandväärtus tegurikuludes moodustab tootmistegurite tulu. |
C. TÖÖTAJATE HÜVITISED
(vt ESA 2010, 4.02–4.13)
3.015. |
►M6 Töötajate hüvitised on kõik tasud, mis tööandja maksab töötajale sularahas või loonustasuna töötaja poolt arvestusperioodil tehtud töö eest (vt ESA 2010, 4.02). ◄ Siia kuuluvad:
—
brutopalk (sularaha/loonustasu),
—
tööandjate sotsiaalmaksed (tegelikud ja kaudsed).
|
3.016. |
Sularahas makstavad brutopalgad hõlmavad järgmist:
a)
korrapäraselt otse töötajatele makstavad põhipalgad;
b)
lisatasud ületunnitöö, öösel ja nädalavahetusel tehtava töö, eriti raske töö jms eest;
c)
elukalliduse- ja korterihüvitised;
d)
palgalisad, näiteks jõulu-, aastalõpu-, puhkuse- või tootlikkusepreemiad ja hüvitised kõrgema hariduse eest;
e)
toetused sõiduks kodust tööle ja tagasi; ( 35 )
f)
hüvitised tegelikult mittetöötatud päevade eest, palgaline puhkus;
g)
komisjonitasud, jootraha, osavõtutasud;
h)
kasumi jagamise skeemidest tulenevad muud hüvitised või ebakorrapärased maksed seoses ettevõtte üldiste majandustulemustega;
i)
tööandjate maksed töövõtjate varakogumite toetuseks;
j)
ühekordsed maksed ettevõttes lahkuvatele töötajatele, kui need ei tulene kollektiivlepingust;
k)
tööandjate poolt töövõtjatele sularahas makstavad eluasemetoetused. |
3.017. |
Tuleb rõhutada, et arvesse võetakse brutopalku, sealhulgas palgamakse ja kõrgendatud määraga palgamakse ning tööandjate sotsiaalkindlustusmakseid. Seega, kui tööandjad maksavad töövõtjatele netopalka, tuleks neid nimetatud tegurite võrra suurendada. |
3.018. |
Loonustasuna makstavad brutopalgad hõlmavad tööandjate poolt töövõtjatele tasuta või vähendatud hinnaga kättesaadavaks tehtavaid kaupu ja teenuseid, mida töövõtjad ja nende perekonnad võivad soovi korral ja soovitud ajal oma vajaduste rahuldamiseks kasutada. Need ei kajastu tingimata tootmisprotsessis. Nende väärtus on nendes sisalduva kasu väärtus: tasuta antavate kaupade väärtus või nende väärtuse ja tööandjatele tehtavate maksete vahe, kui kaupu antakse vähendatud hinnaga. Sellised kirjed, mis on PAPs olulise tähtsusega, hõlmavad järgmisi komponente:
a)
töötajatele tasuta või vähendatud hinnaga kättesaadavaks tehtavad põllumajandustooted, mis moodustavad osa töötasust ( 36 );
b)
oma tarbeks ette nähtud majutusteenused, mida pakutakse töötajatele tasuta või vähendatud hinnaga ( 37 );
c)
tööandja ostetavad kaubad ja teenused, mis vastavad loonusena makstava palga mõistele (st ei kuulu vahetarbimise alla). Eelkõige kuulub loonuspalga hulka töötajate vedu tööle ja tagasi koju, välja arvatud juhul, kui sõit toimub tööajal. Sellesse kategooriasse kuuluvad ka tasulised majutusteenused, lasteaiateenused jms (vt ESA 2010, 4.05). |
3.019. |
Loonuspalga väärtust hinnatakse baashinna või ostuhinna alusel (olenevalt sellest, kas kaupu ja teenuseid toodab üksus ise või ostetakse need sisse). |
3.020. |
Brutopalgad ei sisalda aga tööandjate kulutusi, mida nad teevad enda kasuks ja ettevõtte huvides. Sellisteks kulutusteks on muu hulgas: töövõtjate poolt töökohustuste täitmisel tehtud reisi-, lahutus- või kolimiskuludega seotud toetused/hüvitised, töövõtjate poolt ettevõtte nimel tasutud esinduskulud ja kulutused mugavuste loomiseks töökohal (nt spordi- ja puhkamisvõimalused). Ka tööandjate sularahas makseid töötajatele tööriistade või tööriiete ostuks (sealhulgas summad, mida töötajad on lepingu alusel kohustatud nendeks otstarveteks kulutama) moodustavad osa käesolevasse rubriiki kuuluvast brutopalgast. ►M6 Kõik need summad kirjendatakse tööandja vahetarbimisena (vt ESA 2010, 4.07). ◄ |
3.021. |
Tööandjate sotsiaalmaksed hõlmavad nende sotsiaalmaksete väärtust, mille tööandjad tasuvad sotsiaalkindlustuse tagamiseks oma töötajatele (nende hulka ei kuulu töötajate sotsiaalmaksed, mis arvatakse brutopalgast maha enne selle väljamaksmist (vt 3.017). Kõnealused maksed võivad olla tegelikud või kalkuleeritud. |
3.022. |
tegelikud maksed on tööandjate poolt tehtud maksed, sealhulgas põhikirjalised, lepingulised ja vabatahtlikud riski- ja sotsiaalkindlustusmaksed. Sotsiaalmaksed tasutakse kindlustusandjatele (sotsiaalkindlustusasutustele või erakindlustusseltsidele). Ehkki maksed tehakse otse kindlustusandjatele, käsitatakse neid töövõtjate hüvitiste osana, kuna loetakse, et nad saavad asjaomased summad kätte ning tasuvad need ise kindlustusandjatele. |
3.023. |
Tööandjate arvestuslikud sotsiaalmaksed kujutavad endast muude sotsiaalkindlustushüvitiste vastaskirjet, mida tööandjad maksavad otse oma töötajatele või endistele töötajatele ja teistele vastavate õigustega isikutele, kaasamata kindlustusandjat või autonoomset pensionifondi ( 38 ) (vt ESA 2010, 4.10). Need maksed kirjendatakse perioodil, mil töö tehakse (kui need on seotud kohustuslike sotsiaaltoetustega) või toetuste maksmise ajal (kui need on seotud vabatahtlike sotsiaaltoetustega). Tööandjate arvestuslikud sotsiaalmaksed jaotatakse kahte kategooriasse: a) tööandjate arvestuslikud pensionimaksed ja b) tööandjate arvestuslikud maksed, mis ei ole pensionimaksed (ESA 2010, 4.10 ja 4.97). |
3.024. |
Tuleb rõhutada, et kui PAPs on tootmisüksusteks üksikud ettevõtted, ei hõlma töötajate hüvitised ettevõtte omaniku või tema tasuta töötavate pereliikmete tööd ettevõttes; kõnealused isikud jagavad omavahel segatulu, mis on üksikute ettevõtete tulutekkekonto tasakaalustav summa. Kui aga tootmisüksused moodustavad osa korporatsioonist (vt 5.09 ja 5.10), tuleb kõik töötasud kirjendada töötajate hüvitistena. |
D. TOOTMIS- JA IMPORDIMAKSUD
(vt ESA 2010, 4.14–4.29)
3.025. |
Tootmis- ja impordimaksud on valitsemissektori või Euroopa Liidu institutsioonide poolt sularahas või mitterahalistes vahendites sissenõutavad kohustuslikud maksed, mis on seotud kaupade ja teenuste tootmise ja importimisega, tööjõu kasutamisega või maa, hoonete ja muude tootmises kasutatavate varade omamise või kasutamisega. ►M6 Need maksud tuleb tasuda kasumi tekkest olenemata (vt ESA 2010, 4.14). ◄ |
3.026. |
Tootmis- ja impordimaksud jagunevad järgmiselt:
—
tootemaksud (D.21):
—
lisandväärtusmaksu tüüpi maksud (D.211),
—
impordimaksud ja -tollimaksud, välja arvatud käibemaks (lisandväärtusmaks) (D.212) ning
—
tootemaksud, välja arvatud käibemaks ja impordimaksud (D.214);
—
muud tootmismaksud (D.29).
|
1. |
Tootemaksud
|
2. |
Lisandväärtusmaksu käsitlemine
|
3. |
Muud tootmismaksud
|
E. SUBSIIDIUMID
(vt ESA 2010, 4.30–4.40)
3.051. |
Subsiidiumid on jooksvad vastutasuta maksed, mida valitsemissektor või Euroopa Liidu institutsioonid teevad residentidest tootjatele, et mõjutada nende tootmismahte, hindu ja tootmistegurite tasustamist. Muud turuvälised tootjad võivad saada muid subsiidiume üksnes juhul, kui need maksed sõltuvad riiklikest eeskirjadest, mis kehtivad nii turutootjate kui ka turuvälistele tootjate kohta. ►M6 Tava kohaselt ei kirjendata tootesubsiidiume muu turuvälise toodanguna (P.13) (vt ESA 2010, 4.30). ◄ |
3.052. |
Subsiidiumide liigid on järgmised:
—
tootesubsiidiumid (D.31):
—
imporditoetused (D.311),
—
muud tootesubsiidiumid (D.319) ning
—
muud tootmissubsiidiumid (D.39).
|
1. |
Tootesubsiidiumid
|
2. |
Muud tootmissubsiidiumid
|
F. OMANDITULU
(vt ESA 2010, 4.41–4.76)
1. Mõiste
3.070. |
Omanditulu on tulu, mille finantsvara või materiaalse mittetoodetud väärtuse omanik saab tasuks teisele institutsioonilisele üksusele summade andmise või materiaalse mittetoodetud väärtuse tema käsutusse andmise eest (ESA 2010, 4.41). |
3.071. |
ESA 2010s liigitatakse omanditulu järgmiselt:
—
intressid (D.41);
—
ettevõtete jaotatud tulu (dividendid ja kvaasikorporatiivsete ettevõtete tulu väljavõtmine) (D.42);
—
reinvesteeritud tulu välismaistelt otseinvesteeringutelt (D.43);
—
muu investeerimistulu (D.44): kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu (D.441), pensioniõigustelt makstav investeerimistulu (D.442); kollektiivsete investeerimisfondide osanike investeerimistulu (D.443);
—
rent ja üür (D.45).
|
3.072. |
PAP hõlmab üksnes ettevõtlustulu kontol kajastuvat omanditulu (vt kontode kogum, 1.38–1.48). Sellele kontole kirjendatakse vahendite poolele üksuste sissetulekud seoses nende otsese osalemisega tootmisprotsessis (tegevuse ülejääk/segatulu) ja laekunud saadaolev omanditulu. Kasutuste poolele kirjendatakse põllumajanduslike tegevustega (ja lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevustega) seotud makstav omanditulu. Üldiselt saab ettevõtlustulu kontot pidada üksnes institutsiooniliste sektorite osas, kuigi seda võib pidada ka tööstusharu kohta, kui teatav omanditulu on seostatav kohalike TAÜdega. |
3.073. |
PAP seisukohalt on oluline üksnes kolme liiki omanditulu:
—
intressid (D.41), rent ja üür (D.45) ja kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu (D.441).
|
2. Intressid
(ESA 2010, 4.42–4.52)
3.074. |
Intress on kapitalilaenu eest makstav tasu. See väljendub korrapäraste maksetena, eelnevalt kindlaksmääratud maksetena või protsendina (kindlaksmääratud või mitte) laenu väärtusest. PAPs on intress põllumajandusettevõtete vajaduste rahuldamiseks (näiteks põllumajandusmaa, hoonete, masinate, sõidukite või muude seadmete soetamiseks, ka juhul, kui neid kasutatakse seoses lahutamatu mittepõllumajandusliku kõrvaltegevusega) antud laenude vastaskirje. |
3.075. |
Intress hõlmab ka põllumajanduses kasutatavate kapitalikaupade (teatud juhtudel ka maa) liisingumakseid. Intressimaksete alla kuulub üksnes rendiosa (mida käsitatakse liisinguandja poolt liisinguvõtjale antud kaudse laenuna; kapitaliosa kirjendatakse finantskontole). |
3.076. |
Tuleb märkida, et tinglikku intressi põllumajandusettevõtete oma põhikapitalilt käesolevasse rubriiki ei kirjendata; see kajastub põllumajandusettevõtte tulu komponendina (vt 5.06). Makstava intressina kirjendatav summa sisaldab ka põllumajandusele antavaid intressitoetusi. |
3.077. |
►M6 Kirjendada tuleks ka korporatiivsete põllumajandusettevõtete koosseisu kuuluvate üksuste põllumajandusliku tegevusega seoses saadavad intressid. Üksikute ettevõtjate saadavaid intresse põllumajandustööstuse ettevõtlustulu mõõtmisel arvesse ei võeta, kuna leiti, et enamus intressi toovatest varadest ei ole seotud üksuste põllumajandusliku tegevusega ning perekonna vara on väga raske eristada tootmises kasutatavast varast. ( 45 ) ◄ |
3.078. |
Intressid kirjendatakse tekkepõhiselt, st kogunenud intressina (mitte makstud intressina). |
3.079 |
Kuna finantsvahendajate osutatud teenuste väärtus jaotub erinevate klientide vahel, tuleb finantsvahendajate tehtud ja saadud tegelikke intressimakseid või -laekumisi kohandada, et kõrvaldada finantsvahendajate kaudsetest teenustasudest tulenevad marginaalid. Nende kulude hinnanguline väärtus tuleks lahutada laenuvõtjate poolt finantsvahendajatele makstud intressidest ning lisada hoiustajatele kogunenud intressidele. ►M6 Kõnealuseid kulusid käsitatakse tasuna finantsteenuste pakkujate poolt klientidele osutatud teenuste eest, mitte aga intressimaksetena (vt 2.107.1 ja 2.108 alapunkt i; ESA 2010, 4.51). ◄ |
3. Maarent ja maavarade rent
(ESA 2010, 4.72–4.76)
3.080. |
►M6 Rent (rendis) tähendab makseid, mis tasutakse mittetoodetud materiaalsete väärtuste (maa ja maavarade) omanikule nende väärtuste teisele üksusele kättesaadavaks tegemise eest. ◄ PAPs hõlmab see kirje peamiselt maarendist, mida ettevõtjad maksavad maaomanikele. ( 46 ) |
3.081. |
Kui omanik maksab teatavaid otseselt põllumajandusliku tegevusega seotud tasusid (omandimaks, maaharimiskulud jms), tuleks kirjendatavaid rendiseid vastavalt vähendada. Nimetatud tasud kantakse muude tootmismaksude alla (omandimaksu puhul) või vahetarbimise alla (maaharimise puhul). |
3.082. |
Maarendis ei hõlma sellel asuvate hoonete või elamute renditasu; neid renditasusid käsitatakse maksena turuteenuse eest, mida omanik osutab ehitise või elamu rentnikule ning need kirjendatakse teenuste vahetarbimisena või lõpptarbimise kuluna (kodumajapidamiste kontodele), olenevalt rentniku liigist. Kui puudub objektiivne alus, et jaotada makse maarendiseks ja sellel asuvate ehitiste renditasuks, tuleb kogu summa kirjendada maarendisena. ►M6 See reegel on ESA soovituse kohandatud versioon (vt ESA 2010, 4.73) ( 47 ). ◄ |
3.083. |
Kogu maarendis tuleks kirjendada käesolevasse rubriiki olenemata sellest, kas maad renditakse lühemaks või pikemaks perioodiks kui üks aasta. |
3.084. |
Renditasude hulka ei kuulu:
—
neis ehitistes asuvate eluruumide rendiväärtus; see on tasu eratarbimise alla kuuluva turuteenuse eest (st elanik maksab renti oma netosissetulekust),
—
mitteelamute kutsealaseks tegevuseks kasutamise eest makstav renditasu (vt 2.108 alapunkt a),
—
ehitiste amortisatsioon,
—
ehitiste jooksvad hooldekulud (vt 2.106),
—
omandimaks (vt 3.048 alapunkt a),
—
ehitiste kindlustamisega seotud kulud (vt 2.108 alapunkt g).
|
3.085. |
Kui maad ja ehitisi kasutab omanik, ei ole tinglikke renditasusid tarvis arvestada. Renditasud mittetoodetud materiaalsetelt väärtustelt, nagu patenteeritud varad või tootmisõigused (piimakvoodid), tuleks kirjendada vahetarbimisena (vt 2.108 alapunkt n). |
4. Kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu (ei kuulu PAP alla)
3.086. |
►M6 Kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu vastab kindlustustehniliste eraldiste ja pensionifondide investeeringult saadud esmaste tulude kogusummale (vt ESA 2010, 4.68). ◄ Neid tehnilisi eraldisi käsitatakse kindlustusvõtjatele kuuluva varana. ►M6 ESA 2010 ◄ s sätestatakse, et ettevõtlustulu arvutamisel tuleb vahenditena arvesse võtta kindlustustehniliste eraldiste investeerimisest saadud tulu. Seda tulu käsitatakse kindlustuspoliiside omanike vahel jaguneva omandituluna. Loetakse, et see tulu makstakse kindlustusseltsidele tagasi täiendavate preemiatena, kuna tegelikkuses jääb see tulu neile (vt ►M6 ESA 2010 ◄ , 4.69). |
3.087. |
►M6 Kindlustuspoliiside omanike investeerimistulu ei kuulu PAP alla. ◄ Põllumajandustulu mõõtmine on asjakohane vaid juhul, kui:
—
see hõlmab kõiki kahjukindlustusega seotud vooge (teenuse väärtus, kindlustuspoliiside omanike tulu, netopreemiad ja nõuded): sel juhul kajastatakse mõõdetud tulu pärast kõikide kahjukindlustusega seotud ümberjaotamistehingute esitamist (kindlustuspoliiside omanike ja kindlustusseltside vahelised ja perioodidevahelised tehingud), või
—
see põhineb üksnes teenuse väärtusel (mida kindlustusseltsilt kindlasti saadakse) (vt 2.108 alapunkt g): sel juhul kajastatakse mõõdetud tulu enne kõikide nimetatud ümberjaotamistehingute esitamist.
PAP puhul on kasutamiseks valitud teine lahendus. |
G. KAPITALISIIRDED
(vt ESA 2010, 4.145–4.167)
3.088. |
Ainsad PAPsse kirjendatavad kapitalisiirded on saadavad kapitalisiirded, st investeerimistoetused ja muud kapitalisiirded. Need jaotustehingud kirjendatakse kapitalikontole (vt 1.41 ja 1.48). |
1. |
Investeerimistoetused
|
2. |
Muud kapitalisiirded
|
H. PÕHIKAPITALI KULUM
(vt ESA 2010, 3.139–3.145)
3.098. |
Põhikapitali hulka kuuluvate kaupade prognoositav kulum arvestusperioodil on kaudne kulutus, kuni asi uue soetuse kaudu asendatakse. Seda kulumit ja iganemist mõõdetakse põhikapitali kulumi abil. Selle kandmine tootmiskontole „kasutuste” alla võimaldab põhikapitali tehtavad mahutused jaotada nende kogu kasutusajale. |
3.099. |
Kui tootmisvahendi kasutusiga on pikem kui üks aasta, kajastab põhikapitali kulum arvestusperioodi jooksul tavapärase kulumi ning prognoositava iganemise kaudu ära kasutatud põhikapitali summat. ( 48 ) Kui aga kasutatava tootmisvahendi kasutusiga on lühem kui üks aasta, kirjendatakse selle kulum vahetarbimisena. |
3.100. |
Põhikapitali kulumit rakendatakse kõikide kapitalikaupade (st toodete) suhtes (ehkki teatavatel juhtudel on tarvis paindlikkust; vt 3.105). See hõlmab materiaalset ja immateriaalset põhivara, mittetoodetud väärtuste olulist parendamist ja omandi üleminekuga seotud kulusid. Põhikapitali kulumit ei arvutata varude ja lõpetamata toodangu puhul ega mittetoodetud vara, näiteks maa, maavarade ja patenteeritud varade puhul. |
3.101. |
Põhikapitali kulum on vaid üks vara väärtuse muutuse komponent (põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse, muude varade mahu muutuste ja nominaalse kapitalikasumi (kahjum maha arvatud) kõrval; vt 2.134). Eelkõige ei hõlma põhikapitali kulum muid varade mahu muutusi (mis ei ole seotud kapitali kogumahutusega põhivarasse):
—
erakorralised kaod või õnnetustest (maavärinad, sõda, põud, epideemiad jne) põhjustatud kaod,
—
ettenägematu iganemine elik põhikapitali kulumina tavapärase kulumi katteks tehtud eraldiste ja tegelike kadude vahe juhul, kui õnnetusjuhtumid põhjustavad oodatavast põhikapitali kulumist suuremat amortisatsiooni,
—
põhivara klassifikatsiooni muutused, st nende majandusliku kasutuse muutused, näiteks erakasutusse või muusse majanduslikku kasutusse võetud põllumajandusmaa ja ehitiste puhul.
|
3.102. |
Põhikapitali kulumit, mida tuleb eristada maksustamisega seoses arvutatavast ja äriühingute raamatupidamises kajastatavast amortisatsioonist, tuleb hinnata kapitalikaupade varude ja asjaomaste kaupade (keskmise) tõenäolise kasutusea alusel. Kui andmed kapitalikaupade varude kohta puuduvad, on soovitav arvutamiseks kasutada jooksva inventuuri meetodit ja varude soetusmaksumust hinnataval vaatlusperioodil (st vara asendusmaksumus vaatlusaastal, mitte kunagine soetusmaksumus). Asendusmaksumus tehakse kindlaks hindade alusel, mida ettevõtted peavad konkreetsel vaatlusperioodil maksma kapitalikauba asendamiseks uue kaubaga, mis on sellega nii sarnane kui võimalik. See lähenemisviis on vajalik sisemajanduse netoprodukti õigeks arvutamiseks. |
3.103. |
Põhikapitali kulumit arvutatakse lineaarse kulumi meetodi abil, st asjaomase kapitalikauba väärtus jaotatakse ühtlaselt selle kasutusperioodile. Kulumimäära leidmiseks kasutatakse valemit 100/n, kus „n” on selle kategooria kaupade kasutusiga aastates („n” võib riigiti erineda ja aja jooksul muutuda). Teatavatel juhtudel võib kulum olla geomeetriline. Jooksva asendusmaksumuse ja põhikapitali kulumi kindlaksmääratud määra kasutamise tõttu erined põhikapitali kulum aastast aastasse, kui ostuhinnad ei püsi muutumatuna vara kogu tavapärase kasutusea jooksul. |
3.104. |
Põhikapitali kulumit seoses toodetud materiaalsete ja immateriaalsete väärtuste omandi üleminekuga tuleks arvutada keskmise kasutusea alusel, milleks tava kohaselt on üks aasta. |
3.105. |
Loomade kui põhikapitali kulum on produktiivloomadega (piim, vill jne) puhul võrdeline nende tootlikkuse oodatava vähenemisega ning see kajastub neist loomadest tulevikus saadava kasu jooksvas väärtuses. Kuna produktiivloomadest tulevikus saadava kasu väärtus aja jooksul väheneb, tuleb loomade suhtes kohaldada põhikapitali kulumit. Sellise vara osas põhikapitali kulumi arvestamise keerukust silmas pidades leiti siiski, et produktiivloomade suhtes ei tohiks põhikapitali kulumit arvestada. Loomade arvutustest väljajätmise otsus tehti järgmistel kaalutlustel:
—
tootlikkuse ja majandusliku väärtusega seotud amortisatsioon on seotud vanusega, kuid ei ole selle otsene, korrapärane ja jätkuv funktsioon, nagu see on kaudselt muude amortisatsioonijuhtude korral,
—
loomade eemaldamine produktiivkarjast võib tuleneda majanduskeskkonna muutumisest (tapaloomade eest saadava hinna, loomasööda hinna jms muutused).
|
3.106. |
Kuigi need kaalutlused ei takista loomade kui põhikapitali kulumi arvutamist, muudavad nad kõnealused arvutused keskmise eluea ja põhikapitali kulumi määrade osas väga keerukaks. Ka oleks raske tagada loomade prognoositava ja tegeliku keskmise kulumi vahelist järjepidevust. ►M6 See käsitlusviis tagab ka PAP ja ESA 2010 (vt ESA 2010, 3.140) ja põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrgu mikromajanduslike kontode ühilduvuse ning kõrvaldab vajaduse teha vahet põhikapitali ja varude hulka kuuluvatel loomadel. ◄ |
IV. PÕLLUMAJANDUSE TÖÖJÕUSISEND
4.01. |
Põllumajanduse tööhõive hõlmab kõiki isikuid — töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid — kes moodustavad põllumajandustööstusele iseloomulikke tegevusi (põllumajanduslikke ja lahutamatuid mittepõllumajanduslikke kõrvaltegevusi) harrastavate residentidest üksuste palgalise ja mittepalgalise tööjõusisendi. Põllumajanduse tööhõive alla kuuluvad kõik jätkuvalt ettevõttes töötavad pensioniikka jõudnud isikud. Selle alla ei kuulu isikud, kelle koolikohustus ei ole lõppenud. |
4.02. |
Töötajad on kõik isikud, kes lepingu alusel töötavad teise residendist institutsioonilise (põllumajandusliku) üksuse heaks ning saavad selle eest tasu (mis kirjendatakse töötajate hüvitistena, vt III peatüki C jaotis). Töötajate tööjõusisend on palgaline tööjõusisend. Tava kohaselt loetakse leibkonda mittekuuluvate töötajate töö palgaliseks tööjõusisendiks. Kui põllumajanduslik üksus on korraldatud tavapärase ettevõttena (vt 5.09), kuulub kogu tööjõusisend palgalise tööjõusisendi alla. |
4.03. |
Füüsilisest isikust ettevõtjad on isikud, kes on nende juriidilise isiku õigusteta üksuste ainuomanikud või kaasomanikud, kus nad töötavad. Füüsilisest isikust ettevõtjate tööjõusisend on mittepalgaline tööjõusisend. Ettevõtja pereliikmed, kes ei saa ette kindlaks määratud ja tegelikult tehtud töö järgi arvutatavat tasu, loetakse füüsilisest isikust ettevõtjateks. |
4.04. |
Eriliste ettevõtete puhul (vt V peatüki B jaotis) käsitletakse töötajate tööjõusisendit samal viisil, kui juriidilise isiku õigusteta üksuste puhul (füüsilisest isikust ettevõtjad). Juhid/osanikud jagavad üksuse segatulu (mittepalgaline tööjõusisend), töötajad aga saavad töötasu (palgaline tööjõusisend). |
4.05. |
Töötundide koguarv on töötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana residentidest põllumajanduslike üksuste heaks arvestusperioodil tegelikult töötatud tundide arv. |
4.06. |
►M6 ESA 2010 sisaldab selgitust selle kohta, mida töötundide koguarv hõlmab ja mida mitte (11.27 ja 11.28). ◄ Töötundide koguarv ei hõlma omaniku või tegevjuhi tööd kodumajapidamises. |
4.07. |
Aasta tööühikud (ATÜ) on täistööajaga töökohad (tehtud töö hulk taandatud täistööajaga töökohtadele), st töötundide koguarv jagatuna majandusterritooriumil täistööajaga töökohtadel aastas keskmiselt töötatud töötundide arvuga. |
4.08. |
Ühele isikule võib omistada maksimaalselt ühe ATÜ. See piirang kehtib ka juhul, kui mõni isik töötab põllumajandustööstuses rohkem tunde, kui keskmine täistööaeg. |
4.09. |
Et leida põllumajanduse tööjõusisend isikutelt, kes töötavad põllumajandusettevõtetes osalise tööajaga, jagatakse tegelikult (nädalas või aastas) töötatud tundide arv täistööajaga töökohal tegelikult (nädalas või aastas) töötatava tundide arvuga. |
4.10. |
Täistööajaga töökohal tegelikult töötatav tundide arv ei ole kõikide tööliikide puhul tingimata sama. On võimalik, et täistööajaga töökohana käsitatav töötundide arv on füüsilisest isikust ettevõtjate puhul suurem, kui töötajate puhul. Viimasel juhul sätestatakse lepingus maksimaalne töötundide arv. |
4.11. |
Isikute poolt töötatud tundide arvu ei kohandata ea- (st vanus alla 16 või üle 65) ega sookoefitsiendi alusel. Kehtima peab võrdsus. „Täistööaeg” määratletakse töötundide arvu, mitte toodetud koguse ja/või kvaliteedi alusel. |
4.12. |
Kui alternatiivsete allikate eelistamiseks põhjust ei ole, tuleks täistööajaga töökoht põllumajanduses määratleda ühenduse põllumajandusettevõtete struktuuriuuringute praeguse määratluse kohaselt siseriiklike töölepingusätetega ette nähtud minimaalse töötundide arvuna. Kui siseriiklikes õigusnormides ei ole töötundide arvu aasta kohta märgitud, loetakse miinimumarvuks 1 800 tundi (225 kaheksatunnist tööpäeva). |
V. PÕLLUMAJANDUSTULU NÄITAJAD
5.01. |
PAP üks peamisi eesmärke on mõõta põllumajandustulu ja selle muutusi. |
A. |
TULU JA TASAKAALUSTAVATE KIRJETE MÕISTE
|
B. |
KORPORATIIVSETE ÜKSUSTE TULU KÄSITLEMINE
|
C. |
PÕLLUMAJANDUSTULU NÄITAJATE MÄÄRATLUS
|
D. |
TULUDE KOONDSUMMAD EUROOPA LIIDU PUHUL
|
E. |
TULUNÄITAJATE DEFLATSIOON
|
VI. PAP VÄÄRTUSE HINDAMINE PÜSIVHINDADES
A. HINDADE JA MAHTUDE MÕÕTMINE
(vt ESA 2010, 10. peatükk)
6.01. |
Kui majandusanalüüsis uuritakse väärtuste muutumist, on kasulik teha vahet mahtude muutumisest ja hindade muutumisest tingitud väärtuse muutustel. ►M6 ESA 2010s (10.13–10.23) on selgesõnaliselt sätestatud, et hinnakomponent peaks hõlmama üksnes hinnamuutusi ning kõik muud muutused peaksid kajastuma mahukomponendis. ◄ Seega tuleb toodete vahelisi kvaliteedierinevusi (füüsilised omadused, jaemüügipunkti liik jms) võtta arvesse mahu-, mitte hinnamuutustena. |
6.02. |
Paljudest toodetest on saadaval erinevaid versioone, mille kvaliteet on erinev. ►M6 ESA 2010 ◄ s määratletakse mitu kvaliteedierinevusi põhjustavat tegurit, PAP puhul on aga neist kõige olulisem füüsiliste omadustega seotud tegur. Selle abil kajastatakse asjaolu, et konkreetse toote määratluse piires võib esineda füüsilisi erinevusi, mille tõttu füüsilised ühikud (nt üks tonn) ei ole majanduslikus mõttes identsed. Selle näiteks on kaks teraviljatonni, mis müüakse kahel järjestikusel aastal. Esimesel aastal on teravili jahvatamiskõlblik, teisel aastal on sellest jahvatamiskõlblik alla poole ning ülejäänu müüakse söödaks. See tähendab, et teravilja keskmine kvaliteet on langenud. ►M6 Teine PAP seisukohalt oluline kvaliteedierinevus on toote müük kahel erineva hinnatasemega turul, st riigisisesel ja välisturul või tööstuskasutajatele ja tarbijatele (vt ESA 2010, 10.13–10.18). ◄ |
6.03. |
Püsivhindades andmete koostamiseks kasutatavad mahu- ja hinnaindikaatorid peavad kajastama kvaliteedimuutusi. Seepärast on soovitav seda tööd teha nii üksikasjalikult kui võimalik, et jõuda võimalikult lähedale täiesti homogeensetele elementaartoodetele. Kui elementaartooted on täiesti homogeensed, saab mahumuutusi hinnata kvantiteedimuutuste alusel. |
6.04. |
Statistilisi andmeid on aga sageli võimalik saada üksnes kõrgemalt tasandilt, mistõttu need ei kajasta enam rangelt homogeenseid tooteid. ►M6 ESA 2010 kohaselt (10.32) on sellisel juhul soovitav mahumuutuste leidmiseks deflateerida jooksva aasta väärtust sobiva hinnaindeksiga (ESA 2010, 10.01). ◄ |
6.05. |
See üksikasjalikkuse tase, kus indeks loetakse elementaarindeksiks (vaadeldavat tooted loetakse homogeenseteks), on elementaarne agregeerituse tase. PAPs on elementaarne agregeerituse tase vähemalt andmeedastustabelis sisalduva nomenklatuuri kõige üksikasjalikum tase. Hinnaindeksite koostamiseks on siiski soovitav lähtuda veelgi üksikasjalikumatest andmetest. |
6.06. |
Iga kontodel esitatava kaupade ja teenuste kogusumma puhul tuleb hinna- ja kvaliteedi mõõtmist teostada selliselt, et väärtusindeks = hinnaindeks × mahuindeks
See tähendab, et asjaomase voo väärtuse mis tahes muutus kajastub kas hinnamuutuse, mahumuutuse või nende kombinatsioonina (vt ESA 2010, 10.12). |
6.07. |
Jooksva väärtuse süsteemne jaotus „hinnamuutusteks” ja „mahumuutusteks” põhineb üksnes voogudel, mis kajastavad kaupade ja teenustega tehtavaid tehinguid ning nende tehingute väärtuse hindamiseks kasutatavatel komponentidel (toodang, vahetarbimine, põhikapitali kulum, kogulisandväärtus, netolisandväärtus, kapitali kogumahutus põhivarasse, varude muutus, maksud ja tootesubsiidiumid). |
B. PAP PÜSIVHINDADES KOOSTAMISE PÕHIMÕTTED JA MEETODID
1. Indeksivalemi valik
▼M6 —————
6.09. |
►M6 ESA 2010 (10.20) kohaselt mõõdetakse PAP puhul mahumuutusi Laspeyresi indeksi ja hinnamuutusi Paasche indeksi abil. ◄ Laspeyres’i mahuindeks:
Paasche hinnaindeks:
Iga elementaartoote puhul:
|
2. Võrdlusaasta
6.10. |
Mahumuutusi mõõdetakse Laspeyres’i indeksi abil: elementaarridade koguselisi muutusi kaalutakse seetõttu võrdlusaasta väärtuse alusel. Hinnamuutusi mõõdetakse Paasche indeksi abil: elementaarridade hinnamuutusi kaalutakse seetõttu jooksva aasta väärtuse alusel, mis esitatakse võrdlusaasta hindades. |
6.11. |
Võrdlusaasta on aasta, mille hindu kasutatakse kaalumissüsteemi koostamiseks. |
6.12. |
Kõige täpsemini saab aastate vahelisi mahumuutusi mõõta kõige hilisema kättesaadava võrdlusaasta alusel. See lähenemisviis tagab, et paranduskoefitsiendid on suhteliselt ajakohased ning aitab vältida tootmisest kõrvaldatud toodete ning tootmisse võetud uute toodete kaalumisega seotud probleeme. Seepärast kasutatakse PAP puhul mahumuutuste mõõtmiseks eelmise aasta paranduskoefitsiente. |
3. Jadade esitamine seoses võrdlusaastaga
6.13. |
Püsivhindades andmete esitamiseks ja koostamiseks kasutatav aasta ei pruugi olla baasaasta; seda nimetatakse võrdlusaastaks. Indeksite reas on võrdlusaasta see aasta, mille puhul indeksi väärtus on 100. |
6.14. |
Mahuindeksite rida võrdlusaasta hindades saadakse eelmise aasta hindades arvutatud indeksite ühendamisel (vt ESA 2010, 10.20). |
6.15. |
Oluline on silmas pidada, et võrdlusaasta muutumine ei mõjutaks eelmisel aastal põhinevaid mahumuutusi. Seepärast esitatakse PAP andmed seostatuna kindlaksmääratud võrdlusaastaga, võrreldes veel kord iga muutujat eraldi, olenemata sellest, kas tegemist on koond- või elementaarindeksitega. |
6.16. |
Näide: võtame kaks homogeenset elementaartoodet, A ja B. Eelmise aasta hinnastruktuurist tuleneb järgmine rida:
Terviku (A + B) mahu- ja hinnaindeksid olenevad toodetele A ja B antud osakaalust.
Kui need read esitatakse seostatuna kindlaksmääratud võrdlusaastaga (nt n), on võimalik samad n/n – 1 mahuindeksid säilitada üksnes indeksite eraldi ühendamise teel. Selle tulemusena saadakse järgmine rida (baasväärtus aastal n on 100):
(101,4 = 108,8*93,2/100)
Väärtused püsivhindades, mis esitatakse seostatuna võrdlusaastaga n, on:
(405,6 = 400*101,4/100)
Selle tulemusena ei ole konto summad enam kokkuliidetavad. A ja B püsivhindades väärtuste lisamisel tekib järgmine rida:
Uuesti võrreldud read ei ole kokkuliidetavad, välja arvatud võrdlusaastale järgneval aastal.
|
6.17. |
►M6 ESA 2010 kohaselt (10.23) avaldatakse mitteliidetavad püsivhindades andmed kohandusteta. ( 51 ). ◄ Sellest lähtutakse ka PAP puhul. Kasutajatele tuleb siiski selgitada, et tabelid ei ole kokkuliidetavad. |
4. Kindlaksmääratud aastahindades lisandväärtuse arvutamine
6.18. |
Lisandväärtus on tootmiskonto tasakaalustav kirje. Seepärast ei ole võimalik lisandväärtust otseselt hinnakomponendiks ja mahukomponendiks jagada. ►M6 Kindlaksmääratud aastahindades lisandväärtuse arvutamise teoreetiliselt õige meetod on „topeltdeflateerimine” (vt ESA 2010, 10.31–10.32). ◄ |
6.19. |
Eelmise aasta hindades esitatav kogulisandväärtus määratletakse seepärast eelmise aasta hindades mõõdetud toodangu ja eelmise aasta hindades mõõdetud vahetarbimise vahena. Eelmise aasta hindades esitatav netolisandväärtus määratletakse eelmise aasta hindades mõõdetud kogulisandväärtuse ja eelmise aasta hindades mõõdetud põhikapitali kulumi vahena. Lisandväärtus kindlaksmääratud võrdlusaasta hindades leitakse uuestivõrdlemisel. |
6.20. |
Näide: jooksvate väärtuste ja eelmise aasta hindades esitatud väärtuste (mahtude) rida toodangu ja vahetarbimise osas on järgmine:
Lisandväärtuse mahu saamiseks lahutatakse toodangu mahust vahetarbimise maht. Saadakse järgmine rida:
Nii saadakse järgmised mahuindeksid eelmise aasta hindades:
(118,2 = 130/110 * 100) (103,7 = 140/135 * 100)
Konkreetse aasta kogulisandväärtus aasta n hindades (kindlaksmääratud aastahinnad) saadakse aasta n jooksva väärtuse korrutamisel ühendatud mahuindeksitega.
Lisandväärtus n + 1 (aasta n hindades) = 110 * 1,182 = 130
Lisandväärtus n + 2 (aasta n hindades) = 110 * 1,182 * 1,037 = 135
|
5. Maksude ja tootesubsiidiumide jagamine mahu- ja hinnakomponendiks
6.21. |
Baashindades hinnatud väärtuste jagamine vastavateks mahu- ja hinnakomponentideks eeldab, et jagatakse ka maksud ja tootesubsiidiumid. PAP osas tegutsetakse järgmiselt: |
6.22. |
Tootesubsiidiumi (või maksu) mahuindeks on identne tootjahindades mõõdetud toodangu mahuindeksiga. Sel juhul on toodangu mahuindeks sama, olenemata sellest, kas see väljendatakse tootjahindades või baashindades. |
6.23. |
Sellel lahendusel on teinegi eelis: mahuindeks ei sõltu väärtuse hindamise meetodist. Sellest tulenevalt saab hinna- ja mahuindekseid baashindades üheselt tõlgendada: täiesti homogeense põhitoote mahuindeks on identne koguseindeksiga; hinnaindeks kajastab keskmise baashinna muutust. |
6.24. |
Näide: Konkreetse toote toodangu väärtus tootjahindades aastal n on 1 000 ; toodangu väärtus aastal n+1 on 900. Toodangu mahuindeks on 102. Toodet subsideeritakse. Subsiidiumi väärtus aastal n on 100; subsiidiumi väärtus aastal n+1 on 150. Subsiidiumi mahu/hinna jaotus toimub järgmiselt:
Subsiidiumi mahuindeks on sama, mis tootjahindades mõõdetud toodangul. |
VII. PÕLLUMAJANDUSE REGIONAALNE ARVEPIDAMINE (PRAP)
A. ÜLDPÕHIMÕTTED
1. Sissejuhatus
7.01. Regionaalsel arvepidamisel on tähtis roll regionaalpoliitika kujundamisel, rakendamisel ja hindamisel. Objektiivsed, usaldusväärsed, järjepidevad, sidusad, võrreldavad, asjakohased ja ühtlustatud regionaalsed statistilised näitajad loovad kindla aluse poliitikale, mille eesmärk on vähendada liidu piirkondade majanduslikku ja sotsiaalset ebavõrdsust.
7.02. PRAP on piirkondliku tasandi jaoks kohandatud PAP.
7.03. PRAP koosneb samadest kontodest nagu PAP, kuid kontseptuaalsed ja mõõtmisprobleemid annavad tulemuseks piirkonnakontode kogumi, mis on oma ulatuselt ja üksikasjalikkuselt piiratum kui PAP riigi tasandil.
7.04. Kuna PRAP on regionaalne arvepidamine, koostatakse see otse kogutud piirkondlike andmete ja selliste riiklike andmete põhjal, millel on eeldustel põhinevad regionaalsed jaotused. Piisavalt täielike, ajakohaste ja usaldusväärsete piirkondlike andmete puudumisel on regionaalse arvepidamise koostamiseks vaja kasutada eeldusi. See tähendab, et mõned piirkondadevahelised erinevused ei pruugi regionaalses arvepidamises kajastuda (ESA 2010, 13.08).
2. Regionaalne majandus ja regionaalne territoorium
7.05. Igasuguse regionaalse arvepidamise koostamiseks, olenemata sellest, kas tegemist on tegevusalade või institutsionaalsete sektorite arvepidamisega, on vaja rangelt määratleda regionaalne majandus ja regionaalne territoorium. Teoreetiliselt hõlmab piirkonna põllumajanduse tegevusala üksusi (põllumajanduslikke majapidamisi), mis tegelevad regionaalsel territooriumil põllumajandusliku tegevusega (vt 1.60–1.66).
7.06. Regionaalne majandus on osa antud riigi kogumajandusest. Kogumajandust defineeritakse institutsionaalsete üksuste ja sektorite kaudu. See koosneb kõigist institutsionaalsetest üksustest, mille ülekaalukas majanduslike huvide kese on riigi majandusterritooriumil. Majandusterritoorium ei kattu täpselt geograafilise territooriumiga (vt 7.08). Riigi majandusterritoorium on jaotatud regionaalseteks territooriumideks ja regioonideväliseks territooriumiks (ESA 2010, 13.09).
7.07. Regionaalne territoorium ESA 2010 tähenduses koosneb riigi majandusterritooriumi sellest osast, mida saab otseselt siduda teatava piirkonnaga. Vabatsoonid, tollilaod ja tollikontrolli all olevad tehased on seotud piirkondadega, kus nad asuvad.
7.08. Selline territooriumi jaotus ei ole siiski täielikus vastavuses rahvamajanduse arvepidamises kasutatava riigi majandusterritooriumi mõistega. Regioonideväline territoorium koosneb riigi majandusterritooriumi osadest, mida ei saa siduda otseselt ühegi piirkonnaga ja mis jäetakse PRAP alt välja, st:
riigi õhuruum, territoriaalveed ja mandrilava, mis asetseb rahvusvahelistes vetes ja millele riigil on ainuõigus;
territoriaalsed enklaavid, s.o geograafilised territooriumid, mis asetsevad välismaailmas ja mida vastavalt rahvusvahelistele lepetele või riikidevahelistele lepingutele kasutavad riigi valitsusagentuurid (saatkonnad, konsulaadid, sõjaväebaasid, teaduslikud baasid jne);
nafta-, maagaasi- jne varud, mis asuvad rahvusvahelistes vetes väljaspool riigi mandrilava ja mida töötlevad residentidest üksused.
7.09. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1059/2003 ( 52 ) kehtestatud ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS) võimaldab liidu majandusterritooriumi ühetaoliselt liigendada. PRAP jaoks on vaja statistikat NUTS 2. tasandil, nagu on nimetatud määruse kohaselt praegu kehtiva korra alusel üldiselt ette nähtud. Riiklikel eesmärkidel võib regionaalse arvepidamise koostada ka detailsemal regionaalsel tasandil, nimelt NUTS 3. tasandil, kui see on asjakohane (ESA 2010, 13.12).
3. PRAP koostamisel kasutatav põhiüksus
7.10. Üksused, mida kasutatakse regionaalses arvepidamises tegevusalade kaupa, on kohalikud tegevusalaüksused. Kohalik tegevusalaüksus on tootmisüksuse vaadeldav vorm.
7.11. Statistiline lähenemine (tegevusala) „lepib” vaadeldava üksuse kasutamisega, isegi kui see tähendab ühestainsast tegevusest kõrvalekaldumist. Nagu SNA 2008 puhul, eelistab ESA 2010 statistilist lähenemisviisi ja toetab kohaliku tegevusalaüksuse kasutamist rahvamajanduse arvepidamise koostamisel tegevusalade kaupa. Seega määratletakse seal tegevusalade jaoks sama üksust olenevalt sellest, kas seda vaadeldakse regionaalsel või riigi tasandil.
7.12. Nagu PAP, nii ka PRAP kasutab põllumajanduse tegevusala põhiüksusena põllumajanduslikku majapidamist – „kohandatuna” teatavate kokkulepete järgi, et täita küsimuse all olevat otstarvet. Sellel valikul on kaks otsustavat põhjust. Ühelt poolt on „põllumajanduslik majapidamine” kui üksus põllumajanduse kohalik tegevusalaüksus (vt 1.09–1.17), mida määratletakse kui tegevusalaüksuse seda osa, mis on seotud kohaliku tasandiga. Kohalik tegevusalaüksus on ka põllumajanduse tegevusala jaoks kõige sobivam üksus, isegi kui see hõlmab mittepõllumajanduslikke kõrvaltegevusi, mida ei saa põllumajanduslikust tegevusest eraldi näidata (vt 1.15 ja 1.16, 1.25–1.32).
7.13. Põllumajandusliku majapidamise kasutamine põhiüksusena tähendab nende põllumajanduslike majapidamiste mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste lisamist PRAPsse (vt 7.12). Kuna PAP eesmärk on mõõta, kirjeldada ja analüüsida põllumajanduslikust majandustegevusest saadava tulu teket, siis ei hõlma see üksusi, mis toodavad üksnes vabaajategevust (nt koduaiad ja eraloomakasvatus). Elatuspõllumajandusega tegelevad üksused seevastu kuuluvad PAP alla (vt 1.24).
7.14. Põllumajanduslik majapidamine on võrdlusüksus põllumajandusega seotud statistiliste vaatluste jaoks, olenemata sellest, kas need on riiklikud või piirkondlikud. Selle eeliseks on see, et toodangu koguseline hindamine võib põhineda otseselt statistilistel pindala, saagikuse, karja suuruse jms mõõtmise süsteemidel. Põllumajandusliku majapidamise valik tagab ka parema arvestuse järjepidevuse.
4. PRAP koostamise meetodid
7.15. ESAs (ESA 2010, 13.24–13.32) on välja pakutud kaks meetodit, mida kasutatakse kas tegevusalade või institutsionaalsete sektorite puhul: alt-üles-meetod ja ülalt-alla-meetod. Alt-üles-meetod seisneb andmete kogumises üksuste tasandil (kohalikud tegevusalaüksused, institutsionaalsed üksused) ja seejärel nende summeerimises, et saada eri koondnäitajate regionaalne väärtus. Ülalt-alla-meetodiga saadakse regionaalsed väärtused riiklike väärtuste jaotuse teel, kasutades näitajat, mis kajastab võimalikult täpselt kõnealuse muutuja regionaalset jaotust. Neid kahte meetodit võib ka mitmel viisil kombineerida ning ESAs on selliseid kombinatsioone nimetatud alt-üles- ja ülalt-alla-meetodite seguks. Sellegipoolest tuleb vältida sama teabe mitmekordset kogumist, mis põhjustab andmete esitamisel liiasust. Eelistatakse siiski alt-üles-meetodeid, kuigi on selge, et paljudel juhtudel kasutatakse tegelikult alt-üles- ja ülalt-alla-meetodite segu. Konkreetse meetodi ja allikate üksikasjad sätestatakse täiesti läbipaistvalt kvaliteediaruannetes, näidates ära, millised piirkondlikud andmed on kogutud otse ja millised andmed põhinevad riiklikel andmetel, mille piirkondlikud jaotused põhinevad eeldustel.
5. Residentsuse ja territooriumi mõiste
7.16. Nii ettevõtete kui ka kodumajapidamiste majandustehingud võivad ületada piirkonna piire. Ettevõtted võivad tegutseda ka rohkem kui ühes piirkonnas, olgu tegemist nende alalise asukohaga või ajutiselt, nt suured põllumajanduslikud majapidamised võivad teha tööd eri piirkondades. Seepärast on vaja selget põhimõtet, mis aitaks liikmesriikidel seda piirkondadevahelist tegevust järjepidevalt ühele piirkonnale omistada.
7.17. Tegevusalade regionaalne arvepidamine põhineb tootmisüksuse residentsuse kriteeriumil. Regionaalsel tasandil mõeldakse iga tegevusala all sama või sarnase põhitegevusalaga tegelevate kohalike tegevusalaüksuste rühma, mille majanduslike huvide kese on selle piirkonna territooriumil. Seda huvide keset seostatakse sageli konkreetse pikaajalise asukohaga asjaomases piirkonnas, näiteks institutsionaalsete üksustega, kuhu kohalikud tegevusalaüksused kuuluvad.
7.18. Siiski on regionaalsel arvepidamisel teatavaid erijooni. Teatavate tegevuste puhul ei ole alati lihtne määratleda piirkonda konkreetse alana. Probleeme võib tekitada peakontori asukoha ja põllumajandusliku majapidamise füüsilise asukoha seos, sest põllumajandustootmise tegureid võib hallata teises piirkonnas asuv peakontor. PRAP jaoks on oluline need kaks üksust üksteisest eraldada ja sel põhjusel tuleb põllumajandusliku majapidamise määrata sellesse piirkonda, kus asuvad tema tootmistegurid, mitte piirkonda, kus asub tema peakorter. Seega võib ühel peakontoril olla mitu üksust PRAP tähenduses, st nii palju üksusi, nagu on väljaspool peakontori piirkonda asuvate kohalike tegevusalaüksuste residentsusjärgseid piirkondi.
7.19. Alternatiivne kontseptsioon, mida rahvamajanduse ja regionaalses arvepidamises üldiselt ei kasutata, oleks rangelt territoriaalne. See kontseptsioon tähendab, et tegevus määratakse sellisele territooriumile, kus see tegelikult toimub, olenemata tegevuses osalevate üksuste residentsusest.
7.20. Kuigi residentidest üksuste tehingute regionaalse jaotuse puhul on esmatähtis residentsusepõhine lähenemisviis, jätab ESA 2010 mõnevõrra ruumi territoriaalse lähenemisviisi kohaldamiseks (ESA 2010, 13.21). Seda esineb juhul, kui maa ja hoonete jaoks luuakse tinglikke üksusi piirkonnas või riigis, kus maa või hooned asuvad.
7.21. Hüpoteetilisel juhul, kui piirkonna residentidest üksused tegutsevad ainult oma piirkonna territooriumil, kattub residentsuse mõiste territooriumi mõistega. Sama kehtib ka piirkonda määramise puhul, mis põhineb maa ja hoonete jaoks loodud tinglikel üksustel, ja juriidilise isiku õigusteta üksuste puhul teistes riikides või piirkondades, mis erinevad omaniku elukohapiirkonnast.
6. Põllumajanduse tegevusala ja iseloomulikud üksused
7.22. Tegevusala koosneb kõikidest kohalikest tegevusalaüksustest, mis tegelevad sama või sarnase majandustegevusega (vt 1.59). Põllumajanduse tegevusala, nagu seda PAPs kirjeldatakse, vastab põhimõtteliselt NACE Revision 2 osale 01; erinevused on märgitud 1.62–1.66. PRAP kohaldamisala määratakse kindlaks PAP jaoks koostatud iseloomulike tegevuste loetelu alusel. PAP ja seega ka PRAP puhul kasutatava põllumajanduse tegevusala ning rahvamajanduse arvepidamise keskse raamistiku jaoks kehtestatud tegevusala vahel on mõningaid erinevusi (vt 1.93).
B. TEHINGUD TOODETEGA
7.23. Põllumajandustoodangu väärtuse määramine tekitab rea konkreetseid probleeme. Kõige olulisemad neist on seotud hooajatoodete, loomakasvatustoodangu ja arvestuskannete ajastusega. PAP metoodikas esitatakse täpsed reeglid selle kohta, kuidas arvestatakse hooajatoodete ladustamise mõju, kuidas mõõdetakse kariloomade toodangut ja kuidas kirjendatakse lõpetamata toodangut. Kõnealuseid põhimõtteid järgitakse ka PRAP koostamisel. See aga ei välista teatavaid kohandusi regionaalsel tasandil, näiteks loomakasvatustoodangus. Tuleb rõhutada, et regionaalsel tasandil määratud väärtuste kogusumma peab olema identne PAP väärtusega.
1. Toodang
a) Toodangu mõõtmine
7.24. PRAP-s kajastab piirkonna toodang kõiki PAP kohaldamisalasse kuuluvaid tooteid, mille on arvestusperioodi jooksul tootnud selle piirkonna kõik põllumajanduse tegevusala üksused, olenemata sellest, kas see on mõeldud turustamiseks väljaspool tegevusala, müügiks teistele põllumajanduslikele majapidamistele või teatavatel juhtudel kasutamiseks samale põllumajanduslikule majapidamisele. Sellest tulenevalt:
kõik põllumajandustooted, mis viiakse piirkonna põllumajanduslikust majapidamisest välja, kirjendatakse piirkonna toodangu osana, olenemata nende sihtkohast või üksusest, mis need ostab;
teatavad põllumajandustooted, mida sama põllumajanduslik majapidamine kasutab vahetarbimisena, lisatakse piirkonna toodangu hulka (vt 2.056).
7.25. Kariloomade tootmisprotsess kestab üldjuhul mitu aastat. Kariloomade väärtuse arvestamisel tuleb eristada põhivara hulka liigitatud loomi (aretus- ja veoloomad, lüpsilehmad jne) ja varudeks liigitatud loomi (peamiselt lihatootmiseks ettenähtud loomad). Topeltarvestuse vältimiseks käsitatakse seega tehinguid, mis hõlmavad loomade liikumist ühest põllumajanduslikust majapidamisest teise (mida käsitatakse loomi müüva põllumajandusliku majapidamise positiivse müügina ja ostva põllumajandusliku majapidamise negatiivse müügina), järgmiselt:
sama piirkonna põllumajanduslike majapidamiste vahelised tehingud, mis on seotud põhivaraks liigitatud loomadega, nullivad teineteist, välja arvatud omandiõiguse ülemineku kulud ( 53 ); neid ei kirjendata põllumajanduslike majapidamiste müügina ja seega ei arvata neid kõnealuse piirkonna toodangu hulka;
varudeks liigitatud loomi, kes on piirkondadevahelise tehingu objektiks, käsitatakse päritolupiirkonnas positiivse müügina (koos ekspordiga) ja teistest piirkondadest ostetud loomi käsitatakse negatiivse müügina (koos impordiga) ( 54 );
kui omandiõiguse ülemineku kulud (transport, kaubanduslikud marginaalid jne) tulenevad kauplemisest varudeks liigitatud loomadega, arvatakse need toodangust maha; see juhtub automaatselt, kui tegemist on ostuga teiste piirkondade põllumajanduslikest majapidamistest, sest kulud on osa „negatiivsest” müügist, samas kui sama piirkonna põllumajanduslike majapidamiste vahelise loomadega kauplemise puhul tuleb müüki ja seega ka toodangut korrigeerida.
b) Toodangu väärtuse hindamine
7.26. Toodangu väärtust hinnatakse baashindades (vt 2.082), st see peaks sisaldama tootesubsiidiume, millest on maha arvatud tootemaksud. See arvutusmeetod tähendab, et tootemaksud ja -subsiidiumid tuleb jaotada piirkondade kaupa.
2. Vahetarbimine
a) Mõiste
7.27. Vahetarbimine koosneb tootmisprotsessi käigus muude kaupade tootmiseks tarbitud kaupadest (v.a põhivara) ja turuteenustest (vt 2.097–2.109).
7.28. PRAP koostamisel kuulub vahetarbimise hulka järgmine:
põllumajandustooted, mis on ostetud teistest põllumajanduslikest majapidamistest (kas samas või muus piirkonnas) tootmisprotsessi käigus tarbimiseks;
teatavad tooted, mida kasutatakse üksusesiseseks tarbimiseks ja mis arvatakse toodangu hulka (vt 2.054–2.058 ja 7.24).
7.29. Kaudselt mõõdetavad finantsvahendusteenused moodustavad erijuhu, mida käsitletakse regionaalses arvepidamises samamoodi nagu rahvamajanduse arvepidamises. Kui laenu- ja hoiusejääke on võimalik hinnata piirkonniti, võib kasutada alt-üles-meetodit. Tavaliselt ei ole aga laenu- ja hoiusejääkide hinnangud piirkondade kaupa kättesaadavad. Sellisel juhul jaotatakse kaudselt mõõdetavaid finantsvahendusteenuseid kasutavate tegevusalade vahel paremuselt teise meetodi järgi: jaotamisel kasutatakse näitajatena piirkondlikku kogutoodangut või kogulisandväärtust tegevusalade kaupa (ESA 2010, 13.40).
b) Vahetarbimise väärtuse hindamine
7.30. Kõikide vahetarbimiseks kasutatavate toodete ja teenuste väärtust hinnatakse ostuhinnas (ilma mahaarvatava käibemaksuta) (vt 2.110–2.114).
3. Kapitali kogumahutus
7.31. Kapitali kogumahutus jagatakse põllumajanduse puhul järgmiselt:
kapitali kogumahutus põhivarasse;
varude muutus.
a) Kapitali kogumahutus põhivarasse
7.32. Põllumajanduses on alati tegemist kapitalimahutusega põhivarasse, kui valdaja soetab või toodab põhivara, mis on ette nähtud kasutamiseks põllumajanduslikus tootmisprotsessis tootmisvahendina rohkem kui ühe aasta jooksul. Kriteerium, mille järgi jaotatakse kapitali kogumahutus põhivarasse, on seotud kasutajatest tegevusaladega, mitte selle tegevusalaga, kuhu kuulub juriidiline omanik.
7.33. Multiregionaalsetele üksustele kuuluv põhivara määratakse sellele kohalikule tegevusalaüksusele, kus seda vara kasutatakse. Kasutusrendilepingu alusel kasutatav põhivara kirjendatakse vara omaniku piirkonnas, kapitalirendilepingu alusel kasutatav põhivara kirjendatakse kasutaja piirkonnas (ESA 2010, 13.33).
7.34. Uued varad, mis arvatakse põhikapitali hulka, kirjendatakse brutosummana, st ilma põhikapitali kulumit maha arvamata. Lisaks arvutatakse põhikapitali kulum üldjuhul kõnealuste varade põhjal. Põhivara kulumi lahutamisel kapitali kogumahutusest saadakse kapitali netomahutus.
7.35. Tootmisüksused võivad üksteisele müüa olemasolevaid varasid, nt kasutatud masinaid. Kui varad liiguvad tegevusalade ja piirkondade vahel, lisatakse ühes tegevusalas või piirkonnas makstud koguhind kapitali kogumahutusele põhivarasse, teises tegevusalas või piirkonnas arvatakse aga saadud hind maha kapitali kogumahutusest põhivarasse. Ostja arvestab varade omandilise kuuluvusega seotud tehingukulusid, näiteks maa ja olemasolevate hoonete müügiga seotud õiguskulusid, täiendava kapitali kogumahutusena põhivarasse, isegi kui osa kuludest tasub müüja.
7.36. Kariloomade puhul tuleb piirkonna kapitali kogumahutus põhivarasse koostada kooskõlas ESA 2010ga (3.124–3.138) ja käesoleva lisa punktidega 2.149–2.161. Kariloomade puhul on kapitali kogumahutus põhivarasse võrdne aasta jooksul kariloomade omandamise (loomuliku kasvu ja väljastpoolt piirkonda tehtud ostude, sealhulgas impordi), sealhulgas oma tarbeks tootmise, ning kariloomade realiseerimise (tapmise, teistesse piirkondadesse toimunud müügi – sealhulgas ekspordi – või muu lõppkasutuse) vahega. Kui kõik piirkonnad on summeeritud, on oluline hoolitseda, et piirkondadevahelised vood nulliksid üksteist (v.a omandiõiguse ülemineku kulud), nii et kõigi piirkondade põhivarasse tehtud kapitali kogumahutuste summa oleks võrdne rahvamajanduse arvepidamise kapitali kogumahutusega põhivarasse. Alt-üles-meetodi kasutamisel kohaldatakse järgmist: loomade müük teiste piirkondade põllumajanduslikele majapidamistele on negatiivne kapitali kogumahutus põhivarasse, samas kui ostud teistest piirkondadest on positiivne kapitali kogumahutus põhivarasse. Selleks et arvutada kariloomade puhul piirkonna kapitali kogumahutus põhivarasse, võib kasutada soovitatavat kaudset meetodit (vt 2.156).
b) Varude muutus
7.37. Varud koosnevad kõigist varadest, mis ei kuulu põhikapitali hulka ja mida tootmisüksused teataval ajahetkel ajutiselt hoiavad. Eristatakse kahte liiki varusid: sisendite ja väljundite varud (vt 2.171).
7.38. Varudeks liigitatud loomade puhul tuleb varude muutuste arvutamisel võtta arvesse ka müüki teistesse piirkondadesse ja ostu teistest piirkondadest ning importi ja eksporti.
C. JAOTUSTEHINGUD JA MUUD VOOD
7.39. See, et teatavatel juhtudel on raske saada usaldusväärset regionaalset teavet jaotustehingute kohta, eriti kui üksused tegutsevad rohkem kui ühes piirkonnas või kui piirkond ei ole alati selgelt määratletud ala, kus teatavad tegevused toimuvad, selgitab seda, miks põllumajanduse tegevusala puhul hõlmab ESA regionaalset arvepidamist ainult üksikute koondnäitajate puhul: lisandväärtus, subsiidiumid, maksud, töötajate hüvitised, rent ja üür ning muud tulud, intressid ja kapitali kogumahutus põhivarasse.
1. Üldreeglid
7.40. Jaotustehinguid kirjendatakse tekkepõhiselt, st hetkel, mil majanduslik väärtus, maksmisele kuuluv summa või nõue tekib, muutub, tühistatakse või lakkab olemast, mitte aga ajal, mil makse tegelikult sooritatakse. Kõnealust kirjendamispõhimõtet (mille aluseks on õigused ja kohustused) kasutatakse kõikide voogude puhul, olenemata sellest, kas tegemist on rahavoogudega või kas need toimuvad üksuste vahel või ühe üksuse piires.
7.41. Kui kuupäeva, mil nõue (võlg) omandatakse, ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata, võib kasutada maksekuupäeva või muud vastuvõetavat ligikaudset tekkepõhisuse väärtust (vt 3.007).
2. Lisandväärtus
a) Üldreeglid
7.42. Lisandväärtus on majanduse või mõne selle tegevusala teatava perioodi tootmistegevuse tulemus ja see on tootmiskonto tasakaalustav kirje. See on toodangu väärtuse ja vahetarbimise väärtuse vahe. See on majanduse või tegevusala (vt 3.013) või piirkonna või piirkonna tegevusala tootlikkuse mõõtmise võtmeelement.
b) Lisandväärtuse hindamine
7.43. Lisandväärtuse võib sisestada brutoväärtusena (kogulisandväärtus baashindades) või netoväärtusena (netolisandväärtus baashindades), st enne või pärast põhikapitali kulumi mahaarvamist. Kooskõlas toodangu väärtuse hindamise meetodiga (baashinna põhjal) ja vahetarbimise väärtuse hindamise meetodiga (ostuhindade põhjal) mõõdetakse netolisandväärtust baashindades (vt 3.013).
7.44. Baashindade kasutamine tähendab, et tootemaksud ja -subsiidiumid tuleb määrata konkreetsetele kaupadele ja teenustele, mis seejärel tuleb määrata piirkondadesse.
7.45. Lahutades baashindades lisandväärtusest muud tootmismaksud ja lisades tootmissubsiidiumid, saadakse lisandväärtus tegurikuludes. Netolisandväärtus tegurikuludes moodustab tootmistegurite tulu (vt 3.014).
3. Põhivara kulum
7.46. PRAPs kehtib, et kaubad ja teenused, mis moodustavad põllumajandusliku majapidamise põhikapitali (nt korduvalt toodangut andvad istandikud, masinad ja hooned, suuremad maaparandustööd, tarkvara, mittetoodetud vara omandiõiguse ülemineku kulud), kuluvad ja iganevad tootmisprotsessis tootmisvahenditena. Sellist kulumist ja iganemist mõõdetakse põhivara kulumina. Nagu ka PAPs, ei arvestata põhivara kulumit tulundusloomade puhul.
4. Subsiidiumid
7.47. PRAP puhul kehtivad samad reeglid nagu PAP puhulgi: vood, mis PAPs liigitatakse tegevussubsiidiumideks, liigitatakse ka PRAPs samamoodi ning ka kapitalisiirete vormis voogusid käsitletakse sarnaselt.
5. Maksud
7.48. PRAP puhul kehtivad samad reeglid nagu PAP puhulgi: eri liiki maksud liigitakse PRAPs samal viisil nagu PAPs.
6. Töötajate hüvitised
7.49. Tootjate puhul jaotatakse töötajate hüvitised nende kohalike tegevusalaüksuste vahel, kus inimesed töötavad. Kui kõnealused andmed ei ole kättesaadavad, jaotatakse töötajate hüvitised paremuselt teise meetodi alusel, st töötundide põhjal. Kui kättesaadavad ei ole ei andmed töötajate hüvitiste ega töötundide kohta, kasutatakse kohalike tegevusalaüksuste töötajate arvu (vt ESA 2010, 13.42).
7. Tegevuse netoülejääk
7.50. Tegevuse netoülejääk saadakse netolisandväärtusest baashindades, lahutades töötajate hüvitised ja muud tootmismaksud ning liites muud tootmissubsiidiumid.
8. Intressid, rent ja üür
7.51. PRAP puhul kehtivad samad reeglid nagu PAP puhulgi: vood, mis PAPs liigitatakse intressiks ning rendiks ja üüriks, liigitatakse samamoodi ka PRAPs.
9. Põllumajanduslik ettevõtjatulu: arvutamise üldreeglid
7.52. Tegevuse ülejäägist arvatakse maha otseselt makstav omanditulu, mis tuleneb põllumajanduslikust tegevusest ja mittepõllumajanduslikust kõrvaltegevusest, st intressid, mida makstakse laenudelt, mis on võetud seoses kõnealuste tegevustega, sh põllumajandusmaa ostmiseks, ja maaomanikele makstud renditasud (vt 3.070–3.087).
D. RAKENDAMISE LÜHIÜLEVAADE
1. Sissejuhatus
7.53. Käesoleva jao eesmärk on tuua esile mõned metoodika aspektid, eelkõige põllumajandusliku majapidamise valik ja toodangu mõõtmine.
7.54. Põllumajanduslik majapidamine on põllumajanduse statistiliste vaatluste võrdlusüksus nii riiklikul tasandil kui ka riiklikust madalamal tasandil. See on üks PRAP suuremaid eeliseid, sest see tähendab, et toodangukoguste väärtuse hindamine võib põhineda otseselt statistilistel maa-alade, saagikuse, karja suuruse jms mõõtmise süsteemidel. Põllumajandusliku majapidamise valimise eeliseks on ka see, et arvepidamine on järjepidevam. Toodang ja kulud on tegelikult seotud samade üksusekogumitega, isegi kui ekstrapoleerimismeetodid on eri allikate puhul erinevad. Viimasena olgu nimetatud, et põllumajandusliku majapidamise valimine koos iseloomulike tegevuste ja üksuste mõistega hoiab ära vajaduse teha kohandusi, mis võivad olla vaieldavad, nagu võib juhtuda koduaedade ja mittepõllumajandusliku erakarjakasvatuse puhul. Kõnealune kokkulepe lihtsustab riikide võrdlemist. On ilmne, et seos füüsilistes kogustes esitatud statistiliste andmetega, mis on põllumajanduse jaoks üliolulised ja tagavad arvestuskirjetes mõõtude järjepidevuse, kuna kohandused ja „statistikavälised” korrektsioonid on seeläbi piiratud, lihtsustab ja parandab arvutusi. Kõnealused aspektid on kooskõlas ka eesmärgiga eelistähtsustada PRAPs alt-üles-lähenemisviisi.
2. Regionaalse põllumajanduse määratlemine
7.55. Igas piirkonnas koosneb põllumajanduse tegevusala kõigist põllumajanduslikest majapidamistest, mille tootmistegurid asuvad selles piirkonnas. Kõnealune põhimõte, mis on kooskõlas tootmisüksuste residentsuse mõistega, võib tekitada üksikuid probleeme: põllumajandusstatistikas määratletakse põllumajanduslike majapidamiste asukoht tavaliselt nende peakontori järgi, mitte otseselt nende tootmistegurite asukoha järgi. Nimetatud kaks asukohta ei ole mitte alati samad ja sedamööda, kuidas põllumajanduslikud majapidamised muutuvad suuremaks, ilmneb ka nähtus tõenäoliselt sagedamini. Seetõttu tuleks mõned ettevõtted PRAP koostamisel piirkondade vahel ümber liigitada ja mõnel juhul isegi osadeks jagada. Tegelikkuses on see tõenäoliselt keeruline ja sellisel juhul võib olla eelistatav säilitada põllumajanduslikul majapidamisel sama asukoht nagu statistilistes uuringutes. Kõnealune ettepanek sõltub aga kahest tingimusest: esiteks peab asukoha kindlaksmääramise meetod olema riigi kõigi piirkondade puhul ühesugune ja teiseks tuleb arvestuskirjetes väärtust hinnata allikate põhjal, mis kasutavad põllumajanduslike majapidamiste asukoha määramiseks samu reegleid.
3. Põllumajandustoodangu mõõtmine
7.56. Põllumajandustoodangu hulka kuuluvad teatavad taimekasvatussaadused, mida sama põllumajanduslik majapidamine kasutab uuesti vahetarbimisena; see puudutab peamiselt loomasöödaks ettenähtud tooteid. Eelkõige põllukultuuride puhul võib regionaalset toodangut sageli kindlaks määrata igas piirkonnas koristatud saagikoguste alusel, millele seejärel määratakse hindade kaudu väärtus. Kõnealusel juhul hinnatakse kogu toodangut, olenemata sellest, kas see on ette nähtud turustamiseks väljaspool tegevusala, müügiks teistele põllumajanduslikele majapidamistele või kasutamiseks sama põllumajandusliku majapidamise poolt. Iga piirkonna toodang saadakse seega otse – vastavalt PAPs ja PRAPs kehtestatud kontseptsioonile. Hinnad, mille järgi määratakse üksusesisese tarbimise moodustava toodangu väärtus, võivad põhineda ka regionaalsetel andmetel, mis vastavad hindadele, millega toodangut turustatakse. Regionaalsete hinnaandmete puudumine on toodangu väärtuse hindamisel siiski üldine probleem nii turustatava (regionaalse) toodangu puhul kui ka sellise toodangu puhul, mis moodustab üksusesisese tarbimise. Seega tekitab üksusesisest tarbimist moodustavate toodete väärtuse hindamine PRAP järgi samasuguseid raskusi nagu turustatavate toodete väärtuse hindamine. Loomulikult on asi teisiti, kui koguseid ei saa hinnata piirkondlikul tasandil. Sellisel juhul on üldiselt ainus meetod, mida saab kasutada, riigi tasandil hinnatud väärtustel põhinev ülalt-alla-meetod ( 55 ).
7.57. Loomade puhul võetakse arvesse järgmisi elemente, olenemata sellest, kas loomad on liigitatud varudeks või põhivaraks:
7.58. Mõnel juhul võib loomade toodangu arvutamise kaudne meetod olla piirkondlikul tasandil liiga keeruline. Sellistel juhtudel on parem arvutada toodang mudeli põhjal, kasutades füüsilisi andmeid, ja siis korrigeerida vastavalt PAP väärtustele.
4. Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused
7.59. Sõltuvalt tegevuse liigist on mitmeid viise, kuidas inkorporeerida lahutamatuid mittepõllumajanduslikke kõrvaltegevusi PRAPsse. Mõned kõnealustest kõrvaltegevustest on piirkonna tasandil ka tugevalt kontsentreeritud, näiteks põllumajandustoodete töötlemine. Sellisel juhul võib toodangu hindamine nii koguste kui ka hindade põhjal tugineda kohalikele statistilistele andmetele. Sellise toodangu puhul on PAP väärtused de facto samad mis PRAP väärtused. Võib aga olla keerulisemaid juhtumeid. Näiteks ei pruugi mõne tegevuse jaoks olla piirkondlikku allikat, eriti kui see tegevus ei ole algusest peale konkreetsetesse piirkondadesse kontsentreeritud. Muude tegevuste puhul saadakse piirkondlikud andmed statistilistest vaatlustest või mikromajanduslikust arvepidamisest (nt põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrk), kuid ei ole tagatud, et need andmed on piirkondlikult esinduslikud. Lisaks sellele võivad andmed olla vanad ja usaldusväärseks ajakohastamiseks puuduvad allikad. Viimasena olgu nimetatud, et piirkondlikul tasandil ei ole kvalitatiivsed näitajad mõnikord kättesaadavad. Kõigil neil juhtudel on PRAP lähtepunktiks PAP väärtused ja sageli tuleb kasutada ülalt-alla-meetodit.
5. Vahetarbimine
7.60. PRAP puhul hõlmab vahetarbimine põllumajanduslike majapidamiste kasutatavaid põllumajandustooteid, olenemata sellest, kas nendega kauplevad samas piirkonnas või eri piirkondades asuvad valdajad otse või vahetavad need omanikku vahendajate kaudu, kes võivad, kuid ei pruugi saada nende toodete omanikuks, enne kui need edasi müüakse. Lisaks kirjendatakse vahetarbimisena ka mõned üksusesiseselt tarbitavad põllumajandustooted, peamiselt teatavad loomasöödana kasutatavad kultuurid. Vahetarbimisena ei kirjendata loomade ostu – ka imporditud loomade puhul mitte.
7.61. Esimene meetod, kuidas arvutada põllumajandustoodete vahetarbimist piirkondlikul tasandil, on arvutada toodete kaupa vahe PRAP toodangu ja toodangu selle osa vahel, mis kavatsetakse tegevusalast välja viia ( 56 ). See ei ole siiski iga piirkonna põllumajandustoodete vahetarbimise kõige täpsem esitus, sest kuigi see hõlmab põllumajandustooteid, mis on ette nähtud teistes piirkondades asuvate põllumajanduslike majapidamiste vahetarbimiseks, ei hõlma see teiste piirkondade põllumajanduslikest majapidamistest pärinevaid põllumajandustooteid. Seetõttu tuleb vahetarbimist korrigeerida vastavalt PAPs esitatud väärtustele.
7.62. Võimalik on ka teistsugune arvutusmeetod, milles teabeallikana kasutatakse põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrku. Kõnealune allikas võimaldab hinnata põllumajandustoodete vahetarbimist, olenemata sellest, kas need on saadud teiste põllumajanduslike majapidamiste müügist või muudest allikatest, näiteks impordist. Samas ei hõlma põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrk tooteid, mis kasutatakse samas põllumajanduslikus majapidamises vahetarbimiseks, täpselt samal viisil, mistõttu on vaja teha korrektsioone. Seetõttu tuleb ka sel juhul vahetarbimist korrigeerida vastavalt PAPs esitatud väärtustele.
II LISA
ANDMEEDASTUSPROGRAMM
Iga toodangukirje kohta (kirjed 01–18, sealhulgas allkirjed) edastatakse nii väärtus baashindades kui ka selle komponendid (väärtus tootjahindades, tootesubsiidiumid ja tootemaksud).
Tootmiskonto ja põhivarasse tehtava kapitali kogumahutuse andmed edastatakse nii jooksevhindades kui ka eelneva aasta hindades.
Kõik väärtused esitatakse riigi vääringu miljonites ühikutes. Tööjõusisendit väljendatakse tuhandetes aasta tööühikutes.
Andmed põllumajanduse regionaalse arvepidamise (PRAP) jaoks esitatakse NUTS 2. tasandil ja edastatakse üksnes jooksevhindades.
1. Tootmiskonto
|
|
Andmed vaatlusaasta n kohta |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Positsioon |
Muutujate loend |
November aasta n (PAP hinnangud) |
Märts aasta n+1 (PAP hinnangud) |
September aasta n+1 (PAP andmed) |
September aasta n+2 (PRAP andmed) |
01 |
TERAVILI (sealhulgas seeme) |
X |
X |
X |
X |
01.1 |
Nisu ja speltanisu |
X |
X |
X |
X |
01.1/1 |
Pehme nisu ja speltanisu |
— |
— |
X |
X |
01.1/2 |
Kõva nisu |
— |
— |
X |
X |
01.2 |
Rukis ja meslin |
X |
X |
X |
X |
01.3 |
Oder |
X |
X |
X |
X |
01.4 |
Kaer ja suviteraviljasegud |
X |
X |
X |
X |
01.5 |
Teramais |
X |
X |
X |
X |
01.6 |
Riis |
X |
X |
X |
X |
01.7 |
Muu teravili |
X |
X |
X |
X |
02 |
TEHNILISED KULTUURID |
X |
X |
X |
X |
02.1 |
Õliseemned ja õliviljad (sh seemned) |
X |
X |
X |
X |
02.1/1 |
Rapsi- ja rüpsiseeme |
— |
— |
X |
X |
02.1/2 |
Päevalill |
— |
— |
X |
X |
02.1/3 |
Soja |
— |
— |
X |
X |
02.1/4 |
Muud õlirikkad saadused |
— |
— |
X |
X |
02.2 |
Valgurikkad kultuurid (sealhulgas seemned) |
X |
X |
X |
X |
02.3 |
Toortubakas |
X |
X |
X |
X |
02.4 |
Suhkrupeet |
X |
X |
X |
X |
02.5 |
Muud tehnilised kultuurid |
X |
X |
X |
X |
02.5/1 |
Kiutaimed |
— |
— |
X |
— |
02.5/2 |
Humal |
— |
— |
X |
— |
02.5/3 |
Muud tehnilised kultuurid: muud |
— |
— |
X |
— |
03 |
SÖÖDATAIMED |
X |
X |
X |
X |
03.1 |
Söödamais |
— |
— |
X |
X |
03.2 |
Söödajuurviljad (sealhulgas söödapeet) |
— |
— |
X |
X |
03.3 |
Muud söödataimed |
— |
— |
X |
X |
04 |
KÖÖGIVILJAD JA AIANDUSTOOTED |
X |
X |
X |
X |
04.1 |
Värsked köögiviljad |
X |
X |
X |
X |
04.1/1 |
Lillkapsas |
— |
— |
X |
— |
04.1/2 |
Tomatid |
— |
— |
X |
— |
04.1/3 |
Muu värske köögivili |
— |
— |
X |
— |
04.2 |
Taimed ja lilled |
X |
X |
X |
X |
04.2/1 |
Taimlataimed |
— |
— |
X |
— |
04.2/2 |
Dekoratiivtaimed ja lilled (sealhulgas jõulupuud) |
— |
— |
X |
— |
04.2/3 |
Istandikud |
— |
— |
X |
— |
05 |
KARTULID (sealhulgas seeme) |
X |
X |
X |
X |
06 |
PUUVILJAD JA MARJAD |
X |
X |
X |
X |
06.1 |
Värsked puuviljad ja marjad |
X |
X |
X |
X |
06.1/1 |
Lauaõunad |
— |
— |
X |
— |
06.1/2 |
Lauapirnid |
— |
— |
X |
— |
06.1/3 |
Virsikud |
— |
— |
X |
— |
06.1/4 |
Muud värsked puuviljad ja marjad |
— |
— |
X |
— |
06.2 |
Tsitrusviljad |
X |
X |
X |
X |
06.2/1 |
Magusad apelsinid |
— |
— |
X |
— |
06.2/2 |
Mandariinid |
— |
— |
X |
— |
06.2/3 |
Sidrunid |
— |
— |
X |
— |
06.2/4 |
Muud tsitrusviljad |
— |
— |
X |
— |
06.3 |
Troopilised puuviljad |
X |
X |
X |
X |
06.4 |
Viinamarjad |
X |
X |
X |
X |
06.4/1 |
Lauaviinamarjad |
— |
— |
X |
— |
06.4/2 |
Muud viinamarjad |
— |
— |
X |
— |
06.5 |
Oliivid |
X |
X |
X |
X |
06.5/1 |
Lauaoliivid |
— |
— |
X |
— |
06.5/2 |
Muud oliivid |
— |
— |
X |
— |
07 |
VEIN |
X |
X |
X |
X |
07.1 |
Lauavein |
— |
— |
X |
— |
07.2 |
Kvaliteetvein |
— |
— |
X |
— |
08 |
OLIIVIÕLI |
X |
X |
X |
X |
09 |
MUUD TAIMEKASVATUSSAADUSED |
X |
X |
X |
X |
09.1 |
Peamiselt punumiseks kasutatav taimne materjal |
— |
— |
X |
— |
09.2 |
Seeme |
— |
— |
X |
— |
09.3 |
Muud taimekasvatussaadused: muud |
— |
— |
X |
— |
10 |
TAIMEKASVATUSTOODANG (01–09) |
X |
X |
X |
X |
11 |
LOOMAD |
X |
X |
X |
X |
11.1 |
Veised |
X |
X |
X |
X |
11.2 |
Sead |
X |
X |
X |
X |
11.3 |
Hobuslased |
X |
X |
X |
X |
11.4 |
Lambad ja kitsed |
X |
X |
X |
X |
11.5 |
Kodulinnud |
X |
X |
X |
X |
11.6 |
Muud loomad |
X |
X |
X |
X |
12 |
LOOMSED SAADUSED |
X |
X |
X |
X |
12.1 |
Piim |
X |
X |
X |
X |
12.2 |
Munad |
X |
X |
X |
X |
12.3 |
Muud loomsed saadused |
X |
X |
X |
X |
12.3/1 |
Toorvill |
— |
— |
X |
— |
12.3/2 |
Siidiussikookonid |
— |
— |
X |
— |
12.3/3 |
Muud loomsed saadused: muud |
— |
— |
X |
— |
13 |
LOOMAKASVATUSTOODANG (11+12) |
X |
X |
X |
X |
14 |
PÕLLUMAJANDUSTOODETE TOODANG (10+13) |
X |
X |
X |
X |
15 |
PÕLLUMAJANDUSTEENUSTE TOODANG |
X |
X |
X |
X |
15.1 |
Põllumajandusteenused |
— |
— |
X |
— |
15.2 |
Piimakvoodi rentimine |
— |
— |
X |
— |
16 |
PÕLLUMAJANDUSTOODANG (14+15) |
X |
X |
X |
X |
17 |
MITTEPÕLLUMAJANDUSLIKUD KÕRVALTEGEVUSED (LAHUTAMATUD) |
X |
X |
X |
X |
17.1 |
Põllumajandussaaduste töötlemine |
X |
X |
X |
X |
17.2 |
Muud lahutamatud kõrvaltegevused (kaubad ja teenused) |
X |
X |
X |
X |
18 |
PÕLLUMAJANDUSE TEGEVUSALA TOODANG (16+17) |
X |
X |
X |
X |
19 |
VAHETARBIMINE KOKKU |
X |
X |
X |
X |
19.01 |
Seemned ja istutusmaterjal |
X |
X |
X |
X |
19.02 |
Energia; määrdeained |
X |
X |
X |
X |
19.02/1 |
— elekter |
— |
— |
X |
— |
19.02/2 |
— gaas |
— |
— |
X |
— |
19.02/3 |
— muud kütused ja mootorikütused |
— |
— |
X |
— |
19.02/4 |
— muud |
— |
— |
X |
— |
19.03 |
Väetised ja mullaparandusained |
X |
X |
X |
X |
19.04 |
Taimekaitsetooted ja pestitsiidid |
X |
X |
X |
X |
19.05 |
Veterinaarkulud |
X |
X |
X |
X |
19.06 |
Loomasööt |
X |
X |
X |
X |
19.06/1 |
— teiste põllumajanduslike majapidamiste tarnitud sööt |
X |
X |
X |
X |
19.06/2 |
— väljastpoolt põllumajanduse tegevusala ostetud sööt |
X |
X |
X |
X |
19.06/3 |
— samas põllumajanduslikus majapidamises toodetud ja tarbitud sööt |
X |
X |
X |
X |
19.07 |
Materjalide hooldus |
X |
X |
X |
X |
19.08 |
Hoonete hooldus |
X |
X |
X |
X |
19.09 |
Põllumajandusteenused |
X |
X |
X |
X |
19.10 |
Kaudselt mõõdetavad finantsvahendusteenused (FISIM) |
X |
X |
X |
X |
19.11 |
Muud kaubad ja teenused |
X |
X |
X |
X |
20 |
KOGULISANDVÄÄRTUS BAASHINDADES (18–19) |
X |
X |
X |
X |
21 |
PÕHIVARA KULUM |
X |
X |
X |
X |
21.1 |
Varustus |
— |
— |
X |
— |
21.2 |
Hooned |
— |
— |
X |
— |
21.3 |
Istandikud |
— |
— |
X |
— |
21.4 |
Muu |
— |
— |
X |
— |
22 |
NETOLISANDVÄÄRTUS BAASHINDADES (20–21) |
X |
X |
X |
X |
2. Tulutekkekonto
|
|
Andmed vaatlusaasta n kohta |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Positsioon |
Muutujate loend |
November aasta n (PAP hinnangud) |
Märts aasta n+1 (PAP hinnangud) |
September aasta n+1 (PAP andmed) |
September aasta n+2 (PRAP andmed) |
23 |
TÖÖTAJATE HÜVITISED |
X |
X |
X |
X |
24 |
MUUD TOOTMISMAKSUD |
X |
X |
X |
X |
25 |
MUUD TOOTMISSUBSIIDIUMID |
X |
X |
X |
X |
26 |
TEGURITULU (22–24+25) |
X |
X |
X |
X |
27 |
TEGEVUSE ÜLEJÄÄK JA SEGATULU (22–23–24+25) |
X |
X |
X |
X |
3. Ettevõtlustulu konto
|
|
Andmed vaatlusaasta n kohta |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Positsioon |
Muutujate loend |
November aasta n (PAP hinnangud) |
Märts aasta n+1 (PAP hinnangud) |
September aasta n+1 (PAP andmed) |
September aasta n+2 (PRAP andmed) |
28 |
MAKSTAV RENT JA MUUD KINNISVARA RENDITASUD |
X |
X |
X |
X |
29 |
MAKSTAV INTRESS |
X |
X |
X |
X |
30 |
SAADAVAD INTRESSID |
X |
X |
X |
X |
31 |
ETTEVÕTLUSTULU (27–28–29+30) |
X |
X |
X |
X |
4. Kapitalikonto elemendid
|
|
Andmed vaatlusaasta n kohta |
|||
a |
b |
c |
d |
||
Positsioon |
Muutujate loend |
November aasta n (PAP hinnangud) |
Märts aasta n+1 (PAP hinnangud) |
September aasta n+1 (PAP andmed) |
September aasta n+2 (PRAP andmed) |
32 |
KAPITALI KOGUMAHUTUS PÕLLUMAJANDUSTOODETESSE (PÕHIVARA) |
— |
— |
X |
X |
32.1 |
Kapitali kogumahutus instandikesse (põhivara) |
— |
— |
X |
— |
32.2 |
Kapitali kogumahutus loomadesse (põhivara) |
— |
— |
X |
— |
33 |
KAPITALI KOGUMAHUTUS MITTEPÕLLUMAJANDUSTOODETESSE (PÕHIVARA) |
— |
— |
X |
X |
33.1 |
Kapitali kogumahutus materjalidesse (põhivara) |
— |
— |
X |
— |
33.2 |
Kapitali kogumahutus hoonetesse (põhivara) |
— |
— |
X |
— |
33.3 |
Muu kapitali kogumahutus põhivarasse |
— |
— |
X |
— |
34 |
KAPITALI KOGUMAHUTUS PÕHIVARASSE (VÄLJA ARVATUD MAHAARVATAV LISANDVÄÄRTUSMAKS) (32+33) |
— |
— |
X |
X |
35 |
KAPITALI NETOMAHUTUS PÕHIVARASSE (VÄLJA ARVATUD MAHAARVATAV LISANDVÄÄRTUSMAKS) (34–21) |
— |
— |
X |
X |
36 |
VARUDE MUUTUS |
— |
— |
X |
X |
37 |
KAPITALISIIRDED |
— |
— |
X |
X |
37.1 |
Investeerimistoetused |
— |
— |
X |
— |
37.2 |
Muud kapitalisiirded |
— |
— |
X |
— |
5. Põllumajanduse tööjõusisend
|
|
Andmed vaatlusaasta n kohta |
||
a |
b |
c |
||
Positsioon |
Muutujate loend |
November aasta n (PAP hinnangud) |
Märts aasta n+1 (PAP hinnangud) |
September aasta n+1 (PAP andmed) |
38 |
PÕLLUMAJANDUSE TÖÖJÕUSISEND KOKKU |
X |
X |
X |
38.1 |
Põllumajanduse mittepalgaline tööjõusisend |
X |
X |
X |
38.2 |
Põllumajanduse palgaline tööjõusisend |
X |
X |
X |
( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määrus (EÜ) nr 223/2009 Euroopa statistika kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1101/2008 (konfidentsiaalsete statistiliste andmete Euroopa Ühenduste Statistikaametile edastamise kohta), nõukogu määruse (EÜ) nr 322/97 (ühenduse statistika kohta) ja nõukogu otsuse 89/382/EMÜ, Euratom (millega luuakse Euroopa ühenduste statistikaprogrammi komitee) kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 87, 31.3.2009, lk 164).
( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS) (ELT L 154, 21.6.2003, lk 1).
( 3 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta liidu institutsioonide ja organite suhtes (ELT L 264, 25.9.2006, lk 13).
( 4 ) Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteem – ESA 2010, Luxembourg 2013.
►M6 ( 5 ) Rahvamajanduse arvepidamise süsteem, 2008. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, Euroopa Komisjoni, Rahvusvahelise Valuutafondi, OECD ja Maailmapanga ühisväljaanne. ◄
( 6 ) Tuleb märkida, et kuigi ESAs seatakse esikohale kohalikud TAÜd, sobib tootmisprotsessi analüüsimiseks kõige paremini homogeenne tootmisüksus (HTÜ). Seda üksust kasutatakse sisendite ja toodangu analüüsimiseks, kuna see on täielikus vastavuses tegevuse liigiga. Institutsioonilised üksused jagatakse seetõttu nii paljudeks HTÜdeks, kui on tegevusi (välja arvatud abitegevusalad). Neid HTÜsid rühmitades on võimalik majandus jagada „puhasteks” (homogeenseteks) harudeks. HTÜ ei ole reeglina otseselt jälgitav. Seepärast ei saa homogeensete majandusharude arvepidamist koostada HTÜde rühmade alusel. ESAs kirjeldatakse nende kontode koostamise meetodit. See hõlmab kõrvaltegevuseks oleva tootmise ja tegevusharude vastavate tegevuskulude jaotamist vastavate homogeensete harude vahel (ESA 2010, 2.153–2.156, 9.52–9.63)
►M6 ( 7 ) Tegemist on väikeste üksustega, mis toodavad enda tarbeks, mitte müügiks, viies ellu põllumajandustegevust majanduslikult teistest tegevustest sõltumata. ◄
( 8 ) Tuleb siiski silmas pidada, et mõningad kõrvaltegevusi, nt ehitiste või eluruumide väljarentimine, käsitatakse alati põllumajanduslikust tegevusest lahutatavatena.
( 9 ) ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ : Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahvusvaheline majanduse tegevusalade klassifikaator.
( 10 ) Vaata samuti „Selgitavate märkuste” peatükki väljaandes: Eurostat: NACE Rev. 2, Statistical classification of economic activities in the European Community (Euroopa Ühenduse majandustegevuste statistiline liigitus), 2. teema, E seeria, Luksemburg, 2007.
( 11 ) Selle üldreeglist tehtud erandi põhjuseks on asjaolu, et nimetatud erijuhtudel saadakse märkimisväärne osa seemnest vastava teravilja, õliseemne, valgurikka kultuuri või kartuli tavapärasest toodangust, muudel juhtudel aga toodetakse see spetsialiseerunud ettevõtetes.
( 12 ) Vaata NACE Rev. 2-e „Sissejuhatavad märkused”: NACE Rev. 2, Statistical classification of economic activities in the European Community (Euroopa Ühenduse majandustegevuste statistiline liigitus), 2. teema, E seeria, Luksemburg, 2007.
( 13 ) Kõrvalsaadus on toode, mis on tehniliselt seotud teiste toodete tootmisega. See võib eriline, kui ta seondub muude sama rühma toodetega, mida toodetakse üksnes selles rühmas, või harilik, kui ta seondub muude toodetega, mida toodavad ka teised rühmad.
( 14 ) Seadmed ja masinad kuuluvad ühistule, erinevalt masinaseltsidest, kus need on üldjuhul üksikute ettevõtete omandis.
( 15 ) Varude kirjendamise aja kohta vt 2.029–2.031.
►M6 ( 16 ) FAO toidu ja põllumajanduse arvepidamise süsteem (1996), Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, Rooma. ◄
( 17 ) Nende loomade toodangu arvutamiseks liidetakse oma tarbeks toodetud kapitalikaubad (= vara lisandumine, millest on maha arvatud realiseerimine) ja müük (= realiseerimine).
( 18 ) Kaubanduse väärtuse hindamisel arvatakse soetusmaksumuse hulka omandi üleminekuga seotud kulud (kaubandusmarginaalid ja veokulud). Residentidest ettevõtjate vahelise kaubanduse korral tasaarvestatakse müük ostudega (välja arvatud omandi üleminekuga seotud kulutused, mida toodangu arvutamisel käsitatakse „negatiivse müügina”).
( 19 ) Samamoodi koheldakse muid põllumajandustooteid, mida võib käsitada varudena.
( 20 ) See kehtib üldiselt vaid juhul, kui tootmine edeneb või on üldse võimalik vaid juhul, kui omanik selle kulutuse teeb.
( 21 ) Liising erineb rentimisest märkimisväärselt ning riskid ja omandist saadav kasu lähevad de facto, kuigi mitte de jure, üle liisinguandjalt liisinguvõtjale (vara kasutajale). Liisingu majandusliku iseloomu arvessevõtmiseks PAPs loetakse selle kirjendamisel, et liisinguandja annab liisinguvõtjale laenu, mis võimaldab viimasel osta kestvuskauba ning saada selle de facto omanikuks. Liisingut käsitatakse seega investeeringute rahastamise eriliigina.
( 22 ) Otseselt sellest meetodist tulenevalt tuleb põhivarana käsitatavate kariloomade üksustevahelise kaubandusega seotud kulud kirjendada soetaja kapitali kogumahutusena põhivarasse.
( 23 ) Sel juhul kuulub istandiku langetamine ja puidu müük metsamajanduse alla.
( 24 ) Tuleb märkida, et väljajuurimisteenuse maksumus, mille väljajuurimisettevõte võib sisse nõuda, on teenuse vahetarbimine.
( 25 ) Kariloomade tapmiseks müügi (st tapamajade või põllumajandusettevõtete poolt, sealhulgas müük mittepõllumajanduslikele üksustele muuks otstarbeks kui tapmine) käsitamine põhivara realiseerimisena on muutunud majandusliku kasutusotstarbega põhivara kirjendamise protseduur lihtsustatud kujul. Põhivara hulka kuuluvad kariloomad kantakse tegelikult üle varudesse, kirjendades selle „muu mahu muutusena” (vt 2.136), mis kantakse „muude varade mahu muutuste” kontole. Loomad müüakse üksnes varudena, kusjuures müük on sel juhul varude, mitte vara realiseerimine.
( 26 ) Kui müük ja ost toimusid samal arvestusperioodil. Muul juhul kirjendatakse realiseerimine (perioodil, mil toimus müük) ja soetamine (perioodil, mil toimus ost).
( 27 ) Sealhulgas tapmine oma lõpptarbimiseks või loonuspalk.
( 28 ) Põllumajandustootjate vahelist aretusloomadega kauplemist ei kirjendata. See kehtib ka juhul, kui kaubeldakse agentide vahendusel (kui ost ja müük toimusid samal perioodil). Omandi ülemineku kulud (agenditeenused, kaubandusmarginaalid, veokulud jms) tuleb aga kirjendada kapitali kogumahutusena kariloomadesse kui põhivarasse.
( 29 ) Erinevalt ESA 2010st (3.140) on 2008 SNAs (10.94) sätestatud, et kariloomade osas tuleb arvestada põhivara kulumit.
( 30 ) Kasutada võib muid meetodeid, mis annavad samaväärse tulemuse.
( 31 ) See mahaarvamine toimub teoreetilisel juhul, kui produktiivloomade import kirjendatakse kapitali kogumahutusena põhivarasse. praktikas käsitatakse põllumajandustööstuse poolset loomade importi varude muutusena (vt 2.205).
( 32 ) Muud mahu muutused kajastavad üldjuhul kaubavarusid, mis on hävinud erakorraliste sündmuste (näiteks loodusõnnetuste) tõttu. Jooksvad kaod loetakse varudest väljavõtmiseks.
( 33 ) Toodang jagatakse müügiks (ja muudeks kasutusteks) ning varude muutusteks.
( 34 ) Sarnase tulemuse saab, kui kirjendada müük poolaastate kaupa ning arvutada võrdlusaasta n toodang aasta n teise poolaasta ja aasta n+1 esimese poolaasta müügi kokkuliitmise teel.
( 35 ) See kategooria ei hõlma makseid, mis tehakse eelkõige tööandja huvides. Need maksed on osa vahetarbimisest (vt 2.108 alapunkt e).
( 36 ) Töötajatele antud põllumajandustooted kuuluvad põllumajanduse toodangu alla.
( 37 ) Majutusteenuseid käsitatakse lahutatava mittepõllumajandusliku tegevusena, mistõttu need kajastuvad üksnes töötajate hüvitistena ning arvatakse maha põllumajandustööstuse tegevuse ülejäägist. Kui tegemist oleks lahutamatu mittepõllumajandusliku tegevusega, kirjendataks need tootmise osana ning töötajate hüvitistena.
( 38 ) Eelkõige palgad, mille maksmist tööandjad jätkavad ajutiselt oma töötajate haiguse, raseduse ja sünnituse, tööõnnetuste, töövõimetuse või koondamise puhul, tingimusel et asjaomaseid summasid on võimalik eristada.
( 39 ) Käive on olulisim maksustamisobjekt. Kõik EL liikmesriigid nõuavad lisandväärtusmaksuna käibemaksu. Selle maksu määrad on liikmesriigiti ning tegelikult ka liikmesriikide piires erinevad. Üldjuhul maksustatakse põllumajandustooteid tavapärasest madalama määraga.
( 40 ) Protsent võib varieeruda olenevalt toote liigist ja turustuskanalist.
( 41 ) Liikmesriikide kohaldatavate lisandväärtusmaksusüsteemide erinevused toovad vahel kaasa olukorra, kus põllumajandustootjate poolt ostudelt tasutud käibemaksu ei saa tagasi nõuda ega nõuda selle hüvitamist. Taolised lisandväärtusmaksu maksed on i) mahaarvamisele mittekuuluv lisandväärtusmaks, st toodete ostmisel tasutud lisandväärtusmaks, mida põllumajandustootjad, olenemata nende suhtes kohaldatavast süsteemist, ei saa müümisel võetud käibemaksust maha arvata ning mida seetõttu ei hüvitata; ii) ja/või punktis i nimetamata lisandväärtusmaks ostudelt, mida ühtse maksumääraga süsteemide alla kuuluvatele põllumajandustootjatele müügihinna või tagasimaksete kaudu täielikult ei hüvitata.
( 42 ) Põllumajandustootjatele makstavad põllumajandustoodete subsiidiumid hõlmavad tootjatele hinnavahetoetusena makstavaid subsiidiume (st juhtumeid, kus valitsemissektor maksab põllumajandustoodete tootjatele keskmise turuhinna ja põllumajandustoodetele garanteeritud hinna vahe).
( 43 ) Heaks näiteks on kahjukindlustusseltsidele makstavad subsiidiumid, mis võimaldavad neil seltsidel võtta kindlustuspoliiside omanikelt (st põllumajandusettevõtetelt, kes kindlustavad rahe-, külma- ja muid riske) väiksemaid (bruto)preemiaid. Kuna need on tootesubsiidiumid, mille objektiks on kindlustusteenus, ei kirjendata neid poliisiomaniku tulutekkekontole (ja toodud näite korral PAPsse üldse). Seevastu juhul, kui need subsiidiumid vähendavad kindlustusteenuste kulusid (kindlustuspoliisi omaniku jaoks), kajastub nende mõju poliisiomaniku tootmiskontol (vahetarbimise väärtuse vähenemise kaudu, vt 2.108 alapunkt g).
►M6 ( 44 ) Kui aga toetusel on kaks eesmärki – nii laenu amortisatsiooni kui selle intresside katmine – ja seda ei ole võimalik nimetatud kaheks elemendiks jagada, käsitatakse kogu toetust investeerimistoetusena. ◄
►M6 ( 45 ) Saadavad intressid on vastavuses finantskonto „Muude saadaolevate arvetega” (F.8). ◄
( 46 ) Tuleb silmas pidada, et saadud renditasud ei ole PAP seisukohalt olulised, kuna kasutatakse põllumajandustööstuse mõistet (vt 1.44).
►M6 ( 47 ) ►M6 ESA 2010 ◄ s pannakse ette, et kogu summa tuleks kirjendada maarendisena, kui maa väärtus on suurem kui ehitise väärtus, vastupidisel juhul aga ehitiste renditasuna. ◄
( 48 ) Sealhulgas provisjonid seoses kapitalikaupade kadudega õnnetusjuhtumite tagajärjel, mille vastu on võimalik kindlustada. Nende provisjonide kirjendatav väärtus on kindlustatud kapitalikaupadelt tasutud netokindlustusmaksete väärtus.
( 49 ) Et võtta arvesse osalise tööajaga ja hooajalist tööd, mõõdetakse põllumajanduse tööhõivet või selle muutusi ATÜdes (täpsemalt vaata IV peatükist). Tehakse vahet mittepalgalistel ja palgalistel ATÜdel, mis kokku annavad ATÜde koguarvu.
( 50 ) See tulu arvväärtus vastab varasemale füüsilisest isikust ettevõtjate „netotulule leibkonna põllumajanduslikust tegevusest”.
►M6 ( 51 ) See ei välista võimalust, et teatavatel juhtudel võivad koostajad eelistada lahknevused likvideerida, parandamaks andmete üldist järjepidevust. ◄
( 52 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS) (ELT L 154, 21.6.2003, lk 1).
( 53 ) Kui müük ja ost on toimunud samal arvestusperioodil.
( 54 ) Looma ostu ei kirjendata kunagi vahetarbimisena (põhimõtteliselt on see lõpetamata töö soetamine, vt 2.067) ja loomade toodangut saab arvutada ainult kaudselt müügi, kapitali kogumahutuse põhivarasse ja varude muutuste alusel.
( 55 ) Vastavalt kasutatud meetodile korrigeeritakse üksusesisest tarbimist PAP väärtustele.
( 56 ) Siia ei kuulu imporditud põllumajandustooted (välja arvatud loomad).