Det här dokumentet är ett utdrag från EUR-Lex webbplats
Dokument 52014DC0388
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL Concerning a consultation on Fishing Opportunities for 2015 under the Common Fisheries Policy
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Arutelu 2015. aasta kalapüügivõimaluste üle ühise kalanduspoliitika raames
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Arutelu 2015. aasta kalapüügivõimaluste üle ühise kalanduspoliitika raames
/* COM/2014/0388 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Arutelu 2015. aasta kalapüügivõimaluste üle ühise kalanduspoliitika raames /* COM/2014/0388 final */
KOMISJONI
TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Arutelu
2015. aasta kalapüügivõimaluste üle ühise kalanduspoliitika raames Sissejuhatus Kalapüügivõimalused
2015. aastaks määratakse esimest korda kindlaks uue ühise kalanduspoliitika
(ÜKP)[1]
raames. Kalapüügivõimaluste kindlaksmääramine peab aitama kaasa uue ÜKP
eesmärkide saavutamisele. Kalapüügivõimaluste kooskõlastamine maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse eesmärgiga ja muud uues ÜKPs sätestatud
majandamisvahendid peaksid tagama, et kalapüük oleks pikas perspektiivis
keskkonnasäästlik ja et selle valdkonna majandamisel peetakse järjekindlalt
silmas majanduslikku, sotsiaalset ja tööhõivealast kasu ning elanikkonna
varustamist toiduainetega. Kalapüügivõimalused
tuleb kindlaks määrata vastavalt ÜKP artikli 2 lõikele 2, pidades silmas
eesmärki järk-järgult taastada kalavarud ja hoida nende biomass maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse saamiseks vajalikust kõrgemal tasemel. Maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse eesmärk tuleb saavutada 2015. aastaks, kus see on võimalik,
ning seejärel laiendada see hiljemalt 2020. aastaks järk-järgult kõikidele
varudele. See eesmärk aitab saavutada 2020. aastaks hea keskkonnaseisundi,
nagu on sätestatud merestrateegia raamdirektiivis[2] ja
ÜKPs. Kõnealuse
eesmärgi saavutamiseks peavad komisjoni ettepanekud põhinema eeldusel, et
kalalaevastiku mõju kalavarudele (kalastussuremus) viiakse võimalikult lühikese
aja jooksul tasemele, mis lubab kalavarudel taastuda maksimaalse jätkusuutliku
saagikuse saavutamiseks vajaliku biomassi tasemeni. Kui kõnealune eesmärk on
saavutatud, esitab komisjon vajaduse korral ettepanekuid edasisteks
ümberkorraldusteks vajalike meetmete kohta. 2015. aastal
hakatakse teatavate kalavarude[3]
puhul kohaldama lossimiskohustust. Lossimiskohustusega hõlmatud kalavarude
püügivõimalused määratakse kindlaks nii, et need peegeldaksid püüki, mitte
lossimist[4],
lähtudes arusaamast, et see ei ohustaks maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
eesmärgi saavutamist ega suurendaks asjaomase varu kalastussuremuse määra. Maksimaalne jätkusuutliku
saagikuse tagamiseks lähtub komisjon kalapüügivõimalusi käsitlevate
ettepanekute tegemisel Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) ning
kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) parimatest
kättesaadavatest teaduslikest nõuannetest. Selliste kalavarude puhul, , mille
kohta asjakohased nõuanded puuduvad, kohaldatakse ettepanekute tegemisel ÜKP
artikli 2 lõike 2 kohast ettevaatusprintsiipi. ICES on komisjoni taotluse
põhjal valmistanud ette nõuanded kaubanduslikel eesmärkidel kasutatavate kala-
ja karploomavarude (merestrateegia raamdirektiiv, tunnus 3) hea
keskkonnaseisundi hindamist käsitleva raamistiku[5]
loomiseks. Jätkatakse tööd, et näidata, kuidas maksimaalne jätkusuutlik
saagikus aitab kaasa hea keskkonnaseisundi saavutamisele ja tagab seega ÜKP ja
merestrateegia raamdirektiivi kooskõlastatud rakendamise. Käesolevas
teatises on esitatud põhimõtted, millest lähtuti komisjoni 2015. aasta
kalapüügivõimalusi käsitlevate ettepanekute koostamisel[6].
Sidusrühmi kutsutakse üles esitama oma arvamused komisjonile 30. septembriks
2014. ÜKP määruse
artiklis 50 on sätestatud, et komisjon esitab igal aastal Euroopa
Parlamendile ja nõukogule aruande maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
saavutamisel tehtud edusammude ja kalavarude olukorra kohta. Ka käesolev teatis
on koostatud eespool osutatud teabe edastamiseks. Uus ÜKP ja
ettepanekud 2015. aasta lubatud kogupüügi kohta Majandamine vastavalt mitmeaastastele kavadele Uues ÜKPs
nõutakse mitmeaastaste kavade vastuvõtmist. Institutsioonidevahelise ummikseisu
lahendamiseks ja uue ÜKP kohaste mitmeaastaste kavade väljatöötamise ja
kasutuselevõtu hõlbustamiseks loodi institutsioonidevaheline töörühm. Töörühm
lõpetas oma töö 2014. aasta aprillis ja esitas Euroopa institutsioonidele
aruande. Aruanne põhineb
uue ÜKP sätetel mitmeaastaste kavade kohta. Mitmeaastased kavad peaksid looma
töökindla ja pikaajalise majandamisraamistiku, millega tagatakse kalavarude
jätkusuutlikkus ning suur ja stabiilne saak kalandussektoris, võttes kalavarude
majandamisel arvesse ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi ja viies miinimumini
kalapüügi kahjuliku mõju mere ökosüsteemile. Mitmeaastastes kavades on kesksel
kohal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi saavutamine ja selleks
ettenähtud tähtajad. Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärk on esitatud
vahemikena ja see peaks hõlmama kalavarude kaitse piirväärtusi. Kavade alusel
tehtud otsused peavad põhinema parimatel kättesaadavatel teaduslikel
nõuannetel. Kavad peaksid olema paindlikud, nii et igal aastal oleks püügivõimaluste
kohta võimalik teha otsuseid. Vajaduse korral peaksid kavad võimaldama võtta
teatavate kalavarude suhtes alternatiivseid kaitsemeetmeid, mida tuleb võtta
piirkonniti. Segapüügi puhul tuleks kavades kindlaks teha kalapüüki määravad
liigid ja tagada, et kõiki kalavarusid majandataks maksimaalse jätkusuutliku
saagikuse eesmärgi kohaselt. Komisjon esitab
kõnealuse aruande põhjal võimalikult kiiresti mitmeaastased kavad ja analüüsib
vajadust kohandada kavade koostamiseks tehtud ettepanekuid ajakohastatud
teaduslike nõuannete põhjal. Komisjon kaalub ka uute ettepanekute esitamist, et
asendada taastamis- või majandamiskavad, mis on oma eesmärgi juba täitnud, või
mis on uue ÜKPga kohandamiseks vaja välja vahetada. Varud, mida on hinnatud maksimaalse jätkusuutliku
saagikuse seisukohalt ÜKP eesmärk on
saavutada 2015. aastaks maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tase seal, kus see
on võimalik. Seepärast kavatseb komisjon teha ettepaneku, milles käsitletakse
maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastavat lubatud kogupüüki 2015.
aastal. Kõnealune ettepanek hõlmab üha suurenevat kalavarude rühma, mille kohta
on koostatud täielik hinnang ja maksimaalse jätkusuutliku saagikuse prognoos.
Viimaste hinnangute kohaselt kuulus sellesse rühma 46 Atlandi ookeani kirdeosas
ja Läänemeres leiduvat ELi jaoks prioriteetset kalaliiki (vt allpool esitatud
tekst ja I lisa). Viimase kolme aasta jooksul Vahemere ja Musta mere kohta
kogutud andmeid on arvesse võetud, kuid hindamata kalavarude arv selles
piirkonnas on teadmata. 2015. aastaks
seatud tähtaja edasilükkamine (mitte kauemaks kui aastani 2020) on vastuvõetav
ainult siis, kui maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamine 2015. aastaks
ohustaks tõsiselt asjaomaste kalalaevastike sotsiaalset ja majanduslikku
jätkusuutlikkust. See on kooskõlas reformitud ÜKPga. Kui
mitmeaastased kavad on välja töötatud ja kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku
saagikuse eesmärgiga, jätkab komisjon nende kohaldamist. Kui olemasolevaid
kavasid ei saa enam kohaldada (näiteks on saavutatud mõni muu kui maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse eesmärk), võtab komisjon vastu ettepanekud
kalapüügivõimaluste kohta, lähtudes maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
eesmärgist. Uue
ÜKP puhul on prioriteet kalavarude majandamise lihtsustamine; komisjon kavatseb
uurida püügikoormuse piiramise kaudu toimuva varude majandamise lisaväärtust
kui süsteemi, mis täiendab lubatud kogupüüki. Komisjon kavatseb kõrvaldada
sellised majandamisvahendid, mis ei anna uue ÜKP eesmärkide saavutamisel
lisaväärtust. Maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse hinnangu saanud kalavarude puhul, mida jagatakse
kolmandate riikidega või majandatakse piirkondlike kalavarude majandamise
organisatsioonide kaudu, püüab komisjon saavutada oma partneritega kokkulepet
sama lähenemisviisi kohaldamiseks. Muud varud Kui teaduslik
teave ei ole eespool nimetatud tasemete kindlaksmääramiseks piisav, võib
kaaluda ligikaudsete parameetrite kasutamist. Allpool on kindlaks määratud viis
olukorda. Komisjon kavatseb kõikidel juhtudel esitada teaduslikul nõuandel põhinevaid
ettepanekuid, seadmata ohtu kõnealuste varude säilitamise vajadust. Kalavarud, mille puhul on olemas maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse kindlaksmääramiseks vajalik asendusväärtus See kalavarude
kategooria koosneb varudest, mille kohta on arvukalt andmeid, mida on
analüütiliselt hinnatud ja mille kohta on koostatud suundumuste prognoos.
Üldjuhul on kättesaadav maksimaalse jätkusuutliku saagikuse asendusväärtus.
Lubatud kogupüügi kehtestamisel kasutatav lähenemisviis sarnaneb sellega, mida
rakendatakse selliste varude puhul, mille kohta on koostatud maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse täielik hinnang. Komisjon
kavatseb lisaks hinnata ka vajadust ja võimalust eespool nimetatud varudega
seotud täiendava teabe hankimiseks, et viia asjaomaste varude suhtes lähiajal
läbi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse täielik hindamine. Kalavarud, mille maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
asendusväärtuste leidmiseks on kasutatud küsitluse põhjal hinnatud suundumusi
või püügi aegridu ICESi poolt
kõnealuste kalavarude kohta antud nõuanded on kvantitatiivse iseloomuga:
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse hinnangu puudumisel on esitatud püügi
piirnormid. Komisjon kavatseb kasutada ICESi ajakohastatud nõuandeid oma
ettepanekutes ning kaalub olukorda iga üksikjuhtumi puhul eraldi, võttes
arvesse ettevaatuspõhimõtet. Komisjon näeb
lähitulevikus ette kõikide kalavarude hindamise, lähtudes vajadusest ja
võimalustest suurendada kõnealuste varudega seotud teadmisi, mis võimaldavad
kindlaks määrata maksimaalse jätkusuutliku saagikuse asendusväärtuse. Varud, mis on eeldatavalt stabiilsed Nõukogu ja
komisjon leppisid 2013. aasta detsembris kokku jätta lubatud kogupüügi tase
25 kalavaru puhul muutmata, välja arvatud juhul, kui teaduslikud nõuanded
osutavad muutmise vajadusele. Üldjuhul kasutatakse neid varusid ainult
kaaspüügina või varudena, mille kvoodil on madal täituvus, mille varude kohta
on andmeid vähe ja mis on majanduslikult vähetähtsad. Varud, mille kohta teaduslikud nõuanded puuduvad Kui teaduslikud
nõuanded puuduvad, tuleb kooskõlas ÜKP artikli 2 lõikega 2 kasutada
ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi süstemaatilisel, eelnevalt
kindlaksmääratud ja läbipaistval viisil. Süvamere kalavarud Nõukogu määrab
2014. aastal kindlaks süvamere kalavarude püügivõimalused aastateks 2015–2016.
Süvamere kalavarusid tuleb hallata säästvalt, pidades silmas mõnede selliste
varude ja süvamere-elustiku tundlikkust. Paljude varude puhul ei ole ikka veel
saadaval teaduslikuks analüüsiks piisavaid teadmisi ja andmeid. Ülimalt oluline
on rakendada ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi süstemaatiliselt,
eelnevalt kindlaks määratud ja läbipaistval viisil kooskõlas ÜKP artikli 2
lõikega 2. Ettepanekute tegemisel võtab komisjon nõuetekohaselt arvesse
kohustusi, mis tulenevad ÜRO 2006. aasta resolutsioonist 61/105, 2009. aasta
resolutsioonist 64/72, 2011. aasta resolutsioonist 66/68 ja ÜRO Toidu- ja
Põllumajandusorganisatsiooni 2008. aasta rahvusvahelistest suunistest, milles
käsitletakse avamerel süvamere püügipiirkondade haldamist (2008 International
Guidelines for the Management of Deep-sea Fisheries in the High Seas of the
Food and Agriculture Organization of the United Nations.) Kogu saagi lossimise kohustus 2015. aastal
jõustub lossimiskohustus seoses järgmisega:[7] ·
väikese
pelaagilise kala (makrelli, heeringa ja räime, stauriidi, põhjaputassuu,
hirvkalalaste, anšoovise, hõbekala, sardiini, kilu) püük; ·
suure
pelaagilise kala[8]
(harilik tuun, mõõkkala[9],
pikkuim-tuun, suursilm-tuun, sinine marliin ja valge odanina) püük; ·
tööstusliku
otstarbega püük (moiva, tobias, norra tursik ja muud); ·
lõhepüük
Läänemeres ning ·
hiljemalt
1. jaanuaril 2015 püüki määratlevate liikide püük ja hiljemalt 1. jaanuaril
2017 kõigi muud Läänemere liikide püük. Liikmesriigid on
seoses lossimiskohustuse rakendamisega teinud koostööd piirkondlikul tasandil.
Lisaks uurivad parlament ja nõukogu komisjoni ettepanekut viia tehnilisi
meetmeid ja kontrolli käsitlevad määrused kooskõlla lossimiskohustuse
eeskirjadega. Nende kalavarude
puhul võetakse kalapüügivõimaluste määramisel arvesse muudatust, mille kohaselt
lossimise asemel kajastatakse püüki. Need muudatused võivad hõlmata lubatud
kogupüügi kohandamist sõltuvalt tagasiheidet käsitlevate varasemate andmete
ulatusest ja vajadusest vältida kalastussuremuse suurenemist. Komisjon on
palunud ICESil selliste kalavarude puhul lisada asjakohastele
kalavaruhinnangutele ja püügiprognoosidele olemasolevad andmed tagasiheite
kohta. ICES kasutab lähiminevikust teadaolevaid andmeid tagasiheite kohta ,
tingimusel et need andmed kinnitatakse kasutamiseks 2015. aastaks
koostatavates hinnangutes ja soovitustes. See peaks kaasa tooma
kalapüügivõimaluste kohandamise varude puhul, mille suhtes 2015. aastal
kohaldatakse lossimiskohustust. On oluline, et need kohandused oleksid jätkuvalt
kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamisega. Liikmesriike
kutsutakse uue ÜKP raames üles rakendama katseprojekte, et valmistuda
lossimiskohustuse täitmiseks. Seda tuleks teha olemasolevate püügivõimaluste
piires. Liikmesriigid võivad kasutada riigi tasandil olemasolevaid kvoote, et
toetada andmete täiustamiseks ettenähtud katseprojekte. Sellest saadakse kasu
kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel pärast 2015. aastat. Uues ÜKPs on
sätestatud teatavad paindlikkust suurendavad meetmed, mida kasutatakse
lossimiskohustusega hõlmatud kalavarude majandamiseks[10].
Paindlikkus aastate lõikes, paindlikkus liikide lõikes (teatavatel tingimustel
lubatakse ühe liigi kvooti ületavat saaki arvestada sihtliigi kvoodi
täitmisena), vähese tähtsusega juhtudel lubatavad erandid ja suurel
ellujäämusel põhinevad erandid on kalapüügivõimaluste seisukohalt olulised.
Eespool nimetatud paindlikkussätteid käsitlevat teavet võetakse arvesse
kalapüügivõimaluste kindlaksmääramist käsitlevate uute ettepanekute koostamisel.
Vahemeri Maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse eesmärk kehtib ka nende Vahemere kalavarude suhtes,
mida lubatud kogupüügi raames ei majandata. Komisjon ja liikmesriigid uurivad
praegu, kas riiklike majandamiskavade raames Vahemere piirkonnas kehtivate õigusaktide
kohaselt vastu võetud eesmärgid [11] on maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
eesmärgiga kooskõlas. Praeguseks vastu võetud või vastuvõtmisele lähedal olevad
kavad on loetletud allpool: HORVAATIA – traalerid HORVAATIA – seinnoodalaevad KÜPROS – traalerid KREEKA – seinnoodalaevad KREEKA – traalerid PRANTSUSMAA – traalerid PRANTSUSMAA – ganguid PRANTSUSMAA – kaldanoodad HISPAANIA – traalerid HISPAANIA – seinnoodalaevad HISPAANIA – paadinoodad (Murcia) HISPAANIA – paadinoodad (Baleaarid) HISPAANIA – paadinoodad (Cataluña) HISPAANIA – tragid (Andaluusia) ITAALIA – haardnoodad (4 kava) ITAALIA – traalerid (8 kava) ITAALIA – paadinoodad (Liguuria ja Toscana) SLOVEENIA – traalerid SLOVEENIA – seinnoodalaevad MALTA – traalerid MALTA – seinnoodalaevad (2 kava) Kalavarude areng Ülepüük on
vähenenud Atlandi ookeani Euroopa-osas, Põhjameres ja Läänemeres. Maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse hinnangu saanud kalavarude puhul on ülepüük vähenenud
2003. aastal 94 %-lt kalavarudest 2009. aastal 63 %-le ja 2012.
aastal 41 %-le kalavarudest. Järjest suurem osa varudest on hinnatud. Selliste
kalavarude arv, mille püük peaks olemasolevate hinnangute kohaselt toimuma
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel, on suurenenud vaid kahelt kalavarult
2003. aastal 13-le 2009. aastal ja 27-le 2012. aastal (Ia lisa). Maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse täieliku hinnangu saanud kalavarude arv on suurenenud
34-lt kalavarult 2005. aastal 35-le 2009 aastal ja 46-le kalavarule 2014.
aastal. Olulisi edusamme on tehtud kvantitatiivseid nõuandeid saanud kalavarude
osas: nende arv on suurenenud 59-lt 2003. aastal 71-le 2014. aastal, tänu ICESi
poolt 2013. aastal kasutusele võetud uutele meetoditele. Hinnatavate
varude arvu järsu suurenemise taustal saab üha selgemaks, et ülepüük on
endiselt laialt levinud kogu Vahemere piirkonnas, nagu on näidatud joonistel
1–3. Ülepüügi järkjärguliseks lõpetamiseks tuleb viivitamata võtta tõhusad
meetmed. Joonis 1. Ajavahemikus
2007–2012 teadaoleva hinnangu saanud kalavarud Vahemere allpiirkondades ja
Mustal merel Joonis 2. Ajavahemikus
2007–2012 teadaoleva hinnangu saanud kalavarud Vahemerel ja Mustal merel Joonis 3. Ajavahemikus
2007–2012 hinnangute kohaselt ülepüütud kalavarud Vahemerel ja Mustal merel Esialgne analüüs
on esitatud Ic lisas. Mõnes valdkonnas on hinnatud vaid osa varusid. Vaatamata
hiljutistele edusammudele on see näitaja Vahemere ja Musta mere puhul endiselt
kõrge. Praegused
teadmised muude kalavarude seisukorra kohta on esitatud allpool piirkondade kaupa[12].
Kirde-Atlandi pelaagilised kalavarud Enamikku
heeringavarudest (Põhjameri, Šotimaa lääneranniku veed, Iiri meri ja Keldi
meri) püütakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. Maksimaalsele
jätkusuutlikule saagikusele vastavad lubatud kogupüügi tasemed 2014. aastaks
määrati kindlaks kõikidel juhtudel. Mõne muu
kalavaru puhul on olukord halvenenud: läänepoolne harilik stauriid ja heeringas
Iirimaast loodes on ülepüütud. Makrelli kohta on Fääri saared, Norra ja EL
saavutanud säästva majandamise kokkuleppe. ICESi 2014. aasta nõuandes märgiti,
et kõnealune kalavaru võib olla oluliselt suurenenud. Põhjameri, Skagerrak ja Kattegat Süsika,
atlandi merilesta, kilttursa ja norra salehomaari varusid Skagerrakis ja Fladen
Groundi piirkonnas püütakse maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastaval
tasemel. Kõik muud kalavarud on kas ülepüütud või nende olukorra kohta puuduvad
andmed. Vaatamata
Põhjamere tursavaru hiljutisele suurenemisele ja kalastussuremuse vähenemisele,
on kõnealused varud vaid veidi suuremad biomassi piirmäärast ja
ettevaatuspõhimõttele vastavast tasemest ikka veel kaugel. Kalastussuremus on
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemest ikka veel suurem. Tagasiheide on
vähenenud, kuid moodustab ikkagi veel ligi 25 % lossimisest. Kattegati
tursavarud on väga väikesed ja on võimalik, et selle kalavaru kaitseks tuleb
lisaks lubatud kogupüügi ja püügikoormuse vähendamisele võtta täiendavaid
meetmeid. Läänemeri Nõukogu
järgis Balti riikide ametiasutuste poolt piirkondlikul kalandusfoorumil („BALTFISH”)
võetud ühist seiskohta lubatud kogupüügi kehtestamise suhtes vastavalt
teaduslikele nõuannetele. Läänemere
keskosa ja Botnia mere räime- ning Läänemere kilupüük vastab jätkuvalt
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemele. Siiski osutavad kõige uuemad
nõuanded asjaolule, et praeguses majandamiskavas märgitud Läänemere lääneosa
tursavaru kalastussuremuse määr ei ole maksimaalse jätkusuutliku saagikuse
eesmärgiga sugugi kooskõlas. Läänemere idaosa tursavaru puhul võib märgata
arengusuundi, mis muudavad praeguste hindamismudelite kasutamise võimatuks.
Komisjon esitab 2014. aastal ettepaneku Läänemere kalavarusid käsitleva uue
mitmeaastase kava kohta. Šotimaa läänepoolsed veed, Iiri meri ja Keldi meri Šotimaa
läänerannikul elavate valge lihaga kalaliikide (v.a kilttursk) varud on
endiselt väikesed. Tagasiheite tase on ikka veel kõrge ja see probleem vajab
lahendamist. Liikmesriigid on tursa suremuse ja soovimatu püügi vähendamiseks
välja töötanud tehnilised meetmed, mis on mõnel pool (nt Iiri meres) aidanud
soovimatut püüki vähendada. Muud meetmed on veel hindamisel ja vajavad
täiendavat tööd. Keldi meres on
kalapüügivõimalusi vähendatud, kuna teatavate noorkalade hiljutise suure
juurdekasvu mõju on hakanud kaduma. Maksimaalset jätkusuutlikku saagikust
käsitlevate nõuannete kohaselt vähendati oluliselt tursa ja merlangi
püügivõimalusi. Kilttursa puhul võib märgata juurdekasvu vähenemist, lisaks
sellele tekitab probleeme tagasiheite kõrge tase. Keldi meres 2012. aastal
kehtestatud selektiivsuse reguleerimise meetmeid vaadati läbi, kuid STECF ei
andnud konkreetset hinnangut selle kohta, mil määral kõnealused meetmed on
aidanud kaasa kalavarude säilitamisele. Kõikide Norra
salehomaari varude kohta on välja töötatud maksimaalsel jätkusuutlikul
saagikusel põhinevad teaduslikud nõuanded; ainsaks erandiks on funktsionaalne
üksus, mis muu hulgas hõlmab ka Porcupine’i madalat, ja mille suhtes jätkuvalt
kohaldatakse hooajalist (üks kuu) püügikeeldu ja konkreetset lubatud kogupüügi
taset. ICES on esitanud
18 kalavaru kohta jätkusuutlikul saagikusel põhinevad hinnangud, mille kohaselt
14 kalavaru puhul tuleks püügivõimalusi (sageli olulisel määral) vähendada.
2014. aasta kalapüügivõimaluste puhul rakendati maksimaalsel jätkusuutlikul
saagikusel põhinevaid nõuandeid 12 kalavaru suhtes. Süvamereliigid Enamiku
süvamere-kalavarude püügivõimaluste kohta ei ole andmete puudumise tõttu
hinnangut antud. ICESi viimaste nõuannete kohaselt tuleks enamiku kalavarude
puhul püüki vähendada või mitte lubada seda aastatel 2015–2016 suurendada, enne
kui on teada, et varud on jätkusuutlikud. Eriti suurt muret tuntakse oranži
karekala, süvamerehaide, besuugo ja mõnede kalju-tömppeakala varude
pärast. ICES märgib, et paljude süvamereliikide püük kujutab endast segapüüki,
kus kaaspüügina püütakse suhteliselt palju muid kui sihtliiki kuuluvaid kalu.
Sihtliigi lubatud kogupüügi kindlaksmääramisel tuleks arvesse võtta ka
kaaspüügiliikidele avaldatavat mõju. Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsed veed ja Biskaia
laht Biskaia lahe ja
Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsete vete kalavarude kohta on vähe hinnanguid.
Uusmeremaa merluusi, soomuskammelja ja Euroopa merikuradi varude olukord on
paranemas. Kuigi uusmeremaa merluusil on olnud hea juurdekasv, on kõnealune
kalavaru jätkuvalt ülepüütud ning selle pikaajaline jätkusuutlikkus on ohus.
Komisjon auditeeris liikmesriikide saagi ja püügikoormuse registreerimise
süsteeme 2012. aastal. Järelmeetmed on kokku lepitud ja kontroll on paranemas. Kantaabria mere
norra salehomaari varude puhul kehtib jätkuvalt nõuanne püük lõpetada. Vahemeri ja Must meri Vahemere üldine
kalanduskomisjon (GFCM) ning STECF viisid ajavahemikus 2007–2012 läbi rohkem
kui 300 hindamist. Hinnatud varude arv kasvas 29 varult 2007. aastal 104 varule
2012. aastal. Sellele vaatamata on teadmised veel piiratud, kuna kaubanduslikul
eesmärgil püütavate varude arv on palju suurem. Hinnatud
kalavarude arv basseini lääne- ja keskosas on suurem kui selle idaosas. Väga
vähe andmeid on lõunapoolsetes allpiirkondades asuvate varude kohta. Varude kasutamise
tase on oluliselt kõrgem kui maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärk. 97
kalavarust 91 % oli ülepüütud. Euroopa merluus, harilik meripoisur ja
roosad süvahännakud on kõige sagedamini ülepüütud põhjalähedased varud. Sardiin
ja anšoovis on kaks väikese pelaagilise kala varu, mis sageli kannatavad
ülepüügi all. Musta mere puhul
on teada seitsme kalavaru staatus ja kõnealustest kalavarudest viis on
ülepüütud. Lubatud kogupüügi kohaselt majandatavate kalavarude puhul on harilik
kammeljas ülepüütud ja kilu on alates 2007. aastast kasutatud jätkusuutlikult. Atlandi ookeanis ja Vahemeres asuvad pika rändega
kalavarud Need varud
hõlmavad hariliku tuuni, pikkuim-tuuni, troopilise tuuni, mõõkkala ja
purikalalaste varusid, mille hindamise ja majandamisega tegeleb Rahvusvahelise
Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT). Enamik
tuunikalaliikide kalu on pikaealised ja nende varusid igal aastal ei hinnata.
Olemasolev teave eri varude kaitsestaatuse kohta on ebaühtlane ning mitmes
punktis valitseb jätkuvalt selgusetus. Atlandi mõõkkala kõige viimase hindamise
(2013) tulemustest selgus, et Atlandi mõõkkala varud on pärast 2000. aastate
alguses toimunud ülepüüki taastunud. 2013. aastal hinnati ka Põhja-Atlandi
pikkuim-tuuni varusid. Kalastussuremuse määr jääb allapoole maksimaalse
jätkusuutliku saagikuse taset, ehkki kalavaru biomassi tuleb veel suurendada
tasemeni, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. Hariliku tuuni
varud Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres on viimastel aastatel suurenenud.
Hinnangud on võrdlemisi ebakindlad, kuid ICCATi taastamiskava rakendamine on
vähendanud kalastussuremust, mis peaks hinnanguliselt olema langenud allapoole
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taset. Kui hariliku tuuni püüdmisel
järgitakse praegust lubatud kogupüügi taset, peaks kõnealune kalavaru keskpikas
perspektiivis täielikult taastuma. Majandusliku olukorra muutused ELi laevastike
majandustulemused on viimastel aastatel kõikides valdkondades järk-järgult
paranenud: kasumimarginaal on 1 %-lt 2008. aastal tõusnud 6 %-le
2011. aastal. Kuigi 2011. aastal suurenesid kütusehindade tõusu tõttu kõik
kulud, kasvasid tulud kuludest siiski kiiremini. 2011. aasta kogulisandväärtus
oli 3,4 miljardit eurot (4 % rohkem kui 2010. aastal), brutokasum 1,3
miljardit eurot (7 % rohkem kui 2010. aastal) ja puhaskasum 410 miljonit
eurot (22 % rohkem kui 2010. aastal). ELi kalalaevastik lossis 2011.
aastal koguseliselt vähem kala kui 2010. aastal, kuid saagi väärtus oli suurem.
Kuna ELi laevastik koosneb paljudest eri osadest, ei kehti eespool nimetatud
suundumus laevastiku kõikide osades suhtes. Kogemused maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel
põhinevale kalapüügile üleminekul Allpool on
kirjeldatud mõningaid näiteid maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel põhinevale
kalapüügile ülemineku kohta. Läänemere
tursapüügipiirkonnas tegutsevate tursapüügile spetsialiseerunud laevastike
majandustulemused paranesid märkimisväärselt pärast tursavarude majandamise
kava rakendamist, mis on aidanud kõnealuse kalavaru maksimaalse jätkusuutliku
saagikuse tasemele lähemale viia. Püüki hoiti üldjoontes stabiilsel tasemel,
kalavarud hakkasid suurenema ja sellega koos suurenes ka tasuvus. Püügikulud
kahanesid kütusekulu vähenemise ja madalamate kapitalikulude arvelt.
Representatiivsete laevade kogulisandväärtus kasvas ajavahemikul 2008–2011
rohkem kui 40 %. Kalalaevade brutokasum oli 2011. aastal 2008. aastaga
võrreldes kuus korda suurem, ehk 40 % suurem kui 2009. aastal. Põhjamere
merikeele ja merilesta püük liigub maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme
suunas ning seepärast suutis enamik laevastikest jääda kasumisse isegi
vaatamata kütusehinna 32 % tõusule aastaks 2011. Eelnevalt kirjeldatu sai
võimalikuks tänu asjaolule, et Atlandi merilesta lossimine suurenes 2008.–2011.
aastani 51 % ja varude kasvades vähenesid oluliselt püügiga seotud kulud. Merikeele
püügipiirkonda La Manche’i lääneosas on kasutatud alates 2009. aastast
maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. Alates sellest ajast kuni 2013.
aastani on kalavarud kasvanud 16 % ning püük 24 %. Merikeele ja
teiste asjaomase majandamiskavaga hõlmatud kalaliikide hind on 2011. aastani
tõusnud. Näib, et püügipiirkonna suurenenud stabiilsus on oluliselt parandanud
laevastike investeerimisvõimalusi. Ajakava Planeeritud
ajakava on järgmine. Püügivõimalusi käsitlev määrus || Nõuanded || Komisjoni ettepanek || Võimalik vastuvõtmine nõukogus Atlandi ookeani, Põhjamere, Antarktika ja muude piirkondade kalavarud || juuni lõpp — oktoobri lõpp || Oktoober || Detsember Läänemeri || Mai lõpp || August || Oktoober Must meri || Oktoobri lõpp || November || Detsember Süvamereliigid || Mai-juuni || September || November Kokkuvõte Käesolevas
teatises on esmakordselt pärast uue ÜKP jõustumist esitatud olulised põhimõtted
kalapüügivõimaluste kindlaksmääramise kohta. Liikmesriike, nõuandekomisjone ja
sidusrühmi kutsutakse üles avaldama arvamust teatises kirjeldatud suundumuste
kohta ning esitama komisjonile soovitusi ja ettepanekuid, et tagada 2015. aasta
kalapüügivõimaluste panus ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamisse. Ia LISA. Teaduslik
nõuanne Atlandi ookeani kirdeosa ja sellega piirnevate vete kalavarude kohta[13] Ohutud bioloogilised piirnormid on
asjakohased määruse 1380/2013 artikli 15 lõike 8 kohaldamisel. *
Võrreldes üha suurema arvu varudega, mille suhtes kohaldatakse kvantitatiivset
nõuannet. Tabel 5 ei hõlma
kalavarusid, mille kohta on antud kvantitatiivselt põhjendamata nõuanne. Käesolevas
analüüs ei hõlma järgmist: süvamereliigid, sealhulgas harilik molva, meriluts
ja hirvkalalased; räime kaaspüügi lubatud kogupüügi tase; lubatud kogupüük, mis
on seotud sama kalavaru (nt põhjaatlandi süsikas Šotimaast läände jäävates
vetes) käsitleva otsusega; kolmandate riikidega vahetatud kalapüügivõimalusi
hõlmav lubatud kogupüük; lubatud kogupüük väljaspool Atlandi ookeani kirdeosa;
lubatud kogupüük vetes, kus asub sama kalavaru reguleerimata püügipiirkond (nt
põhjaputassuu enne 2006. aastat); kalavarud, mille kohta on antud teaduslik
nõuanne, kuid mille suhtes ei ole kehtestatud lubatud kogupüüki (nt harilik
heeringahai); lubatud kogupüük vetes, mida majandatakse eelkõige püügikoormuse
korraldamine kaudu (nt tobiad). Kui lubatud kogupüük hõlmab kahte liiki, mille
kohta on antud hinnang (nt megrimid, merikuratlased, VII ja VIII), osutatakse
esitatud analüüsis sellele lubatud kogupüügiga hõlmatud liigile, mille arvukus
on suurem. Meetod, mida
kasutatakse kõnealuse teabe kogumiseks Atlandi ookeani Euroopa-osa vetes, on
jäänud eelmiste aastate aruandeversioonidega võrreldes samaks, ehkki mõned
veerud on ümber nimetatud selle kajastamiseks, et andmeid kogutakse ja mõõtmisi
tehakse kaks aastat enne nõuande rakendamise aastat. Ib lisa. Varude olukord kalastussuremuse
määra (Fmsy) seisukohalt[14]
Joonis 1. Selliste põhjalähedaste
kalavarude lossimiskaal ELis, mis on püütud Fmsy tasemel või allpool
seda taset (helehall), üle selle taseme Fmsy (=ülepüük) (must), või
mille staatuse kohta andmed puuduvad (ruuduline). Vahemere puhul ei ole
tundmatu staatusega saagi osakaalu täielikult hinnatud, kuid see peaks
moodustama 70–85 % lossitud saagist. Pealkirjad näitavad hinnatud
lossimisi tonnides (t) või tuhandetes tonnides (Kt) Joonis 2.
Selliste pelaagiliste kalavarude lossimiskaal ELis, mis on püütud Fmsy
tasemel või allpool seda taset (helehall), üle selle taseme Fmsy
(=ülepüük) (must), või mille staatuse kohta andmed puuduvad (ruuduline).
Vahemere puhul ei ole tundmatu staatusega saagi osakaalu täielikult hinnatud,
kuid see peaks moodustama 70–85 % lossitud saagist. Pealkirjad näitavad
hinnatud lossimisi tonnides või kilotonnides. Joonis 3.
Selliste põhjalähedaste kalavarude lossimiskaal ELis, mis on püütud Fmsy
tasemel või allpool seda taset (helehall), üle selle taseme Fmsy
(=ülepüük) (must), või mille staatuse kohta andmed puuduvad (ruuduline).
Vahemere puhul ei ole tundmatu staatusega varude osakaalu täielikult hinnatud. Joonis 4.
Selliste pelaagiliste kalavarude osakaal, mis on püütud Fmsy tasemel
või allpool seda taset (helehall), üle selle taseme Fmsy (=ülepüük)
(must), või mille staatuse kohta andmed puuduvad (ruuduline). Vahemere puhul ei
ole tundmatu staatusega varude osakaalu täielikult hinnatud. Joonistel 1–4
esitatud analüüs hõlmab kõige värskemaid püügiandmeid. Vahemere puhul
käsitatakse kalavarusid teadaoleva staatusega kalavarudena kuni kolm aastat
pärast viimast hindamist. [1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1380/2013, 11.
detsember 2013, ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu
määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse
kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning
nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22). [2] Direktiiv 2008/56/EÜ (ELT L 164, 9.5.2008,
lk 19-40). [3] Väikese pelaagilise kala püük, suure pelaagilise kala püük ja
tööstuslik kalapüük, lõhepüük ja püüki määratlevad liigid Läänemeres asuvates
liidu vetes (määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõige 1). [4] Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõige 2. [5]
http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/Special%20Requests/EU_Draft_recommendations_for_the_assessment_of_MSFD_Descriptor3.pdf [6] Süvamerekalapüügi puhul tuleb viidet aastale 2015 käsitada viitena
aastatele 2015–2016, kuna kõnealuste varude püügivõimalused kehtestatakse
kaheks aastaks. [7] Kõikide selliste liikide püük, mille suhtes kohaldatakse püügi
piirnorme, ning Vahemere puhul ka selliste liikide püük, mille suhtes
kohaldatakse nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määruse (mis käsitleb säästva
kasutamise majandamismeetmeid Vahemere kalavarude, millega muudetakse määruse
(EMÜ) nr 2847/93 ning tunnistatakse kehtetuks määruse (EÜ) nr 1626/94
(ELT L 409, 30/12/2006, lk 11) III lisas kindlaksmääratud alammõõtu. . [8] Ilma et see piiraks rahvusvaheliste kohustuste täitmist. [9] Vahemere piirkonnas, sõltuvalt rahvusvahelistest kohustustest. [10] Määruse (EL) nr 1380/2013 artikkel 15. [11] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/ [12] Kalavarude olukorra täielik analüüs asub järgmisel
aadressil: www.ices.dk (Atlandi ookean ja
selle lähedased veed) https://stecf.jrc.ec.europa.eu kõik
piirkonnad. [13] Nõuannete koostamisel kasutatakse andmeid ja mõõtmisi, mis on tehtud
kaks aastat enne seda, mil nõuannet kohaldatakse. [14] Esialgne analüüs. Komisjon on tellinud STECFilt kalavarude olukorra
metoodilise läbivaatuse.