EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013PC0048
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL concerning measures to ensure a high common level of network and information security across the Union
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus
/* COM/2013/048 final - 2013/0027 (COD) */
Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus /* COM/2013/048 final - 2013/0027 (COD) */
SELETUSKIRI Käesolevas
ettepanekus käsitletava direktiivi eesmärk on tagada võrgu- ja infoturbe
ühtlaselt kõrge tase. See tähendab interneti ning ühiskonna ja majanduse
toimimist toetavate privaatsete võrkude ja infosüsteemide turvalisuse
parandamist. Selle eesmärgi saavutamiseks nõutakse liikmesriikidelt suuremat
valmisolekut ja paremat omavahelist koostööd ning kohustatakse kriitiliste
infrastruktuuride, näiteks energeetika- ja transpordisektori operaatoreid,
peamisi infoühiskonnateenuste (e-kaubanduse platvormide, sotsiaalvõrgustike
jms) pakkujaid ja haldusasutusi astuma vajalikke samme, et hallata turvariske
ja teatada tõsistest intsidentidest riigi pädevatele asutustele. Käesolev ettepanek esitatakse koos komisjoni
ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühisteatisega
Euroopa küberjulgeoleku strateegia kohta. Strateegia eesmärk on tagada
digitaalse keskkonna turvalisus ja usaldusväärsus ning edendada ja kaitsta
samas põhiõigusi ja muid ELi põhiväärtusi. Käesolev ettepanek on strateegia
peamine meede. Strateegia muud meetmed keskenduvad selles valdkonnas
teadlikkuse suurendamisele, küberturbetoodete ja -teenuste siseturu
väljakujundamisele ning teadus- ja arendustegevuse investeeringute
soodustamisele. Neid meetmeid täiendavad muud meetmed, mille eesmärk on
tõhustada võitlust küberkuritegevusega ja luua ELi rahvusvaheline küberturbe
poliitika. 1.1. Ettepaneku põhjused ja
eesmärgid Võrgu- ja infoturbe olulisus meie majanduse ja
ühiskonna jaoks kasvab ning lisaks on see hädavajalik eeltingimus, et luua
ülemaailmse teenuskaubanduse jaoks usaldusväärne keskkond. Infosüsteeme võivad
aga kahjustada turvaintsidendid, olgu nende põhjuseks siis inimlik eksimus,
looduslik protsess, tehniline rike või pahatahtlik rünne. Intsidentide ulatus
kasvab, neid esineb üha sagedamini ja need muutuvad üha keerukamaks. ELi
võrgu- ja infoturbe parandamise üle peetud komisjoni avaliku konsultatsiooni[1] käigus
selgus, et 57 % vastanuist oli eelnenud aasta jooksul kogenud võrgu- ja
infoturbe intsidenti, mis mõjutas oluliselt nende tegevust. Puudulik võrgu- ja infoturve võib seada ohtu võrgu
ja infosüsteemide terviklusest sõltuvad elutähtsad teenused. Selle tagajärjel
võib katkeda ettevõtete töö, tekkida ELi majandusele suur finantskahju ja saada
kahjustatud ühiskondlik heaolu. Digitaalsed
infosüsteemid, eelkõige internet, on riigipiiridest sõltumatud sidevahendid,
mis on omavahel ühendatud üle liikmesriikide ning seega on nende roll kaupade,
teenuste ja inimeste piiriülese liikumise hõlbustajana ülioluline. Kui ühes
liikmesriigis on selliste süsteemide töös oluline katkestus, võib see mõjutada
teisi liikmesriike ja ELi tervikuna. Seega on võrgu ja infosüsteemide
vastupidavus ja stabiilsus digitaalse ühtse turu lõplikuks väljakujundamiseks
ja siseturu tõrgeteta toimimiseks eluliselt olulised. Intsidentide esinemise
tõenäosus ja sagedus ning suutmatus tagada tõhusat kaitset õõnestavad üldsuse
usaldust võrgu- ja infoteenuste vastu. Näiteks ilmnes küberturvalisust
käsitlenud 2012. aasta Eurobaromeetri uuringust, et ELis on 38 %
internetikasutajaid mures internetimaksete turvalisuse pärast ning
turvakaalutlustest johtuvalt on nad muutnud oma käitumist: 18 % vastanuist
väitis, et on vähem tõenäoline, et nad ostavad oma kauba internetis, ning
15 % on väiksema tõenäosusega valmis kasutama internetipanka[2]. Praegune olukord ELis peegeldab senist rangelt
vabatahtlikku lähenemist ega paku ELis piisavat kaitset võrgu ja info
turvalisusega seotud intsidentide ja riskide eest. Võrgu- ja infoturbe praegune
suutlikkus ja kasutatavad mehhanismid ei ole piisavad, et kiirelt muutuvatele
ohtudele vastu panna ja tagada kõigis liikmesriikides kaitse ühtlaselt kõrge
tase. Vaatamata
senistele algatustele on suutlikkuse ja valmisoleku tase liikmesriigiti väga
erinev ning see põhjustab ELi lõikes lähenemisviiside killustatust. Arvestades,
et võrgud ja süsteemid on omavahel seotud, nõrgestavad ebapiisava
kaitsetasemega liikmesriigid kogu ELi võrgu- ja infoturbe üldist taset. Lisaks
takistab selline olukord vastastikuse usalduse tekkimist, mis on aga koostöö ja
teabe jagamise üks eeldusi. Tulemuseks on olukord, kus koostööd teeb vaid väike
arv hea suutlikkusega liikmesriike. Seega puudub ELi tasandil praegu tõhus
mehhanism, mis võimaldaks liikmesriikidel koostööd teha ning võrgu ja info
turvalisusega seotud intsidentide ja riskide kohta usaldusväärset teavet
jagada. See võib tuua kaasa koordineerimatu regulatiivse sekkumise,
omavahel vastuolus olevad strateegiad ja erinevad standardid, mis omakorda
tähendab, et võrgu- ja infoturve kogu ELis on ebapiisav. Siseturul võivad
tekkida tõrked, mis põhjustavad õigusaktide täitmisega seotud kulusid nende
ettevõtjate jaoks, kes tegutsevad mitmes liikmesriigis. Lisaks
eelöeldule ei ole elutähtsate infrastruktuuride haldajatel ja ühiskonna
toimimiseks hädavajalike teenuste pakkujatel asjakohast kohustust võtta
riskihaldusmeetmeid ja vahetada teavet asjaomaste asutustega. Ühest küljest ei
ole ettevõtjatel seega mõjusaid stiimuleid tegeleda tõsise riskihaldusega, mis
hõlmaks riskide hindamist ning võrgu- ja infoturbe tagamiseks vajalike sammude
astumist. Teisest küljest aga ei jõua suur osa intsidentidest pädevate
asutusteni ja neid ei märgata. Samas on intsidente käsitlev teave ülioluline,
et riigiasutused saaksid reageerida, võtta asjakohaseid leevendavaid meetmeid ja
panna paika võrgu- ja infoturbe piisavad strateegilised prioriteedid. Praeguse
regulatiivse raamistiku kohaselt on vaid telekommunikatsiooniettevõtted
kohustatud võtma riskihaldusmeetmeid ning teatama rasketest võrgu ja info
turvalisusega seotud intsidentidest. Samas sõltuvad paljud teised sektorid oma
töös IKTst ning seega peaksid ka nemad võrgu- ja infoturbe pärast muret tundma.
Paljud spetsiifiliste taritute ja teenuste pakkujad on eriti haavatavad, sest
nad on korralikult toimivast võrgust ja infosüsteemidest väga suures
sõltuvuses. Sellistel sektoritel on oluline ülesanne pakkuda majanduse ja
ühiskonna jaoks olulisi tugiteenuseid ning nende süsteemide turvalisus on
siseturu toimimiseks eriti tähtis. Sellised sektorid on pangandus,
väärtpaberibörsid, energia tootmine, ülekandmine ja jaotamine, transport (õhu-,
raudtee- ja meretransport), tervishoid, internetiteenused ja avalik haldus. Seepärast tuleb
lähenemist võrgu- ja infoturbele ELis radikaalselt muuta. Võrdsete tingimuste
loomiseks ja praeguste õigustühimike kaotamiseks on vaja õigusnormidega
sätestatud kohustusi. Nende probleemide lahendamiseks ning võrgu- ja infoturbe
taseme tõstmiseks Euroopa Liidus on kavandataval direktiivil allpool
kirjeldatud eesmärgid. Esiteks on ettepanekus sätestatud kohustus, et
kõik liikmesriigid peavad tagama riikliku suutlikkuse miinimumtaseme ning
asutavad selleks võrgu- ja infoturbe valdkonna pädevad asutused, loovad
infoturbeintsidentidega tegelevad meeskonnad (Computer Emergency Response Team
ehk CERT) ning võtavad vastu riiklikud võrgu- ja infoturbe strateegiad ja
riiklikud võrgu- ja infoturbe koostöökavad. Teiseks peaksid riikide pädevad asutused
tegema koostööd sellise võrgustiku raames, mis võimaldaks tegevust turvaliselt
ja tulemuslikult koordineerida, sh koordineeritult teavet vahetada, ning
tegeleda intsidentide avastamise ja neile reageerimisega ELi tasandil. Selle
võrgu kaudu peaksid liikmesriigid vahetama teavet ja tegema koostööd, et
reageerida võrgu ja info turvalisusega seotud ohtudele ja intsidentidele vastavalt
Euroopa võrgu- ja infoturbe koostöökavale. Kolmandaks on ettepaneku eesmärk tagada
elektroonilise side raamdirektiivist lähtudes, et riskihalduskultuur areneb
ning avalik ja erasektor jagavad omavahel teavet. Eespool kirjeldatud
spetsiifilistes elutähtsates sektorites tegutsevatele ettevõtjatele ja
haldusasutustele pannakse kohustus hinnata nende ees olevaid riske ning võtta
võrgu ja infoturbe tagamiseks asjakohaseid ja proportsionaalseid meetmeid.
Samuti pannakse neile kohustus teatada pädevatele asutustele kõigist
intsidentidest, mis kahjustavad oluliselt nende võrke ja infosüsteeme ning
mõjutavad elutähtsate teenuste ja kaupade pakkumise pidevust. 1.2. Üldine taust Komisjon kirjeldas juba 2001. aasta teatises
„Võrgu- ja infoturve: Euroopa lähenemisviisi ettepanek”[3] võrgu- ja
infoturbe kasvavat olulisust. Sellele järgnes 2006. aastal turvalise
infoühiskonna strateegia[4] vastuvõtmine, et
arendada Euroopas võrgu- ja infoturbe kultuuri. Strateegia peamisi elemente
kinnitas ka nõukogu oma resolutsiooniga[5]. 30. märtsil 2009
võttis komisjon vastu teatise elutähtsa sideinfrastruktuuri kaitse kohta,[6] milles keskenduti sellele, kuidas turvalisuse parandamisega kaitsta
Euroopat küberhäirete eest. Teatisega algatati tegevuskava, et toetada
liikmesriikide tegevust tõrje ja reageerimise tagamisel. Tegevuskava kiideti
heaks eesistujariigi järeldustes 2009. aastal Tallinnas toimunud elutähtsa
sideinfrastruktuuri kaitse alase ministrite konverentsi kohta. 18. detsembril
2009 võttis nõukogu vastu resolutsiooni Euroopa ühise lähenemisviisi kohta
võrgu- ja infoturbele[7]. 2010. aasta mais
vastuvõetud Euroopa digitaalarengu tegevuskavas[8] ja nõukogu järeldustes selle kohta[9] rõhutati
ühist arusaama, et usaldus ja turvalisus on IKT laialdase kasutuse ja seeläbi
ka strateegia „Euroopa 2020”[10]
arukat majanduskasvu käsitlevate eesmärkide saavutamise peamised eeltingimused.
Digitaalarengu tegevuskava usaldust ja turvalisust käsitlevas peatükis
rõhutati, kui oluline on, et kõik sidusrühmad ühendaksid jõud, et tagada koos
tõrjele, valmisolekule ja teadlikkusele keskendudes IKT taristu turvalisus ja
vastupidavus ning töötada välja tulemuslikud ja koordineeritud
turbemehhanismid. Euroopa digitaalarengu tegevuskava 6. põhimeetme kohaselt
tuleb võtta meetmeid, mille eesmärk on tõhusam ja kõrgetasemeline võrgu- ja
infoturbepoliitika. 2011. aasta märtsi
teatises elutähtsate infoinfrastruktuuride kaitse kohta „Saavutused ja edasised
sammud: üleilmse küberjulgeoleku suunas”[11] andis komisjon ülevaate sellest, mis oli saavutatud pärast seda, kui elutähtsa
sideinfrastruktuuri kaitse tegevuskava 2009. aastal vastu võeti. Komisjoni
tõdemuse kohaselt on tegevuskava rakendamisest näha, et puhtalt riigipõhine
lähenemine turbe ja vastupidavuse alaste probleemide lahendamisele ei ole
piisav ning Euroopa peaks edaspidigi püüdlema kogu ELi hõlmava ühtse ja
koostööl põhineva lähenemise poole. Samas teatises kuulutati välja hulk
meetmeid ning komisjon esitas liikmesriikidele üleskutse panna alus võrgu- ja
infoturbealasele suutlikkusele ja piiriülesele koostööle. Enamik neist
meetmetest oleks tulnud aastaks 2012 ellu viia, kuid neid ei ole veel
rakendatud. 27. mai 2011. aasta järeldustes elutähtsate infoinfrastruktuuride
kaitse kohta rõhutas Euroopa Liidu Nõukogu, et kiiremas korras tuleb muuta IKT
süsteemid ja võrgud turvaliseks ja vastupidavaks kõikvõimalikele juhuslikele
või tahtlikele häiretele, arendada valmisoleku, turvalisuse ja vastupidavuse
alase suutlikkuse kõrget taset kogu ELis, parandada tehnilist pädevust, et
Euroopa suudaks toime tulla võrgu- ja infotaristu kaitsmisega, ning soodustada
liikmesriikidevahelist koostööd, luues nendevahelise intsidentidealase koostöö
mehhanismid. 1.3. Kõnealuses valdkonnas
kehtivad Euroopa Liidu ja rahvusvahelised sätted Euroopa Ühendus lõi 2004. aastal määrusega
(EÜ) nr 460/2004 Euroopa Võrgu- ja Infoturbeameti ehk ENISA,[12] et aidata tagada võrgu- ja infoturbe kõrge tase ja arendada võrgu- ja
infoturbe kultuuri ELis. 2010. aasta 30. septembril võeti vastu ENISA volituste
ajakohastamist käsitlev ettepanek,[13]
mille üle arutlevad praegu nõukogu ja Euroopa Parlament. Alates 2009. aasta
novembrist kehtiva elektroonilise side läbivaadatud õigusraamistikuga[14] nähti elektroonilisi sidevõrke pakkuvatele ettevõtjatele ette
turbekohustus[15].
Need kohustused tuli riiklike õigusaktidega sätestada 2011. aasta maiks. Andmekaitsealase õigusraamistiku[16] kohaselt
on vastutavatel töötlejatel (näiteks pangad või haiglad) kohustus võtta
isikuandmete kaitsmiseks kasutusele turbemeetmed. Lisaks peavad vastutavad
töötlejad komisjoni 2012. aasta isikuandmete üldmääruse ettepaneku[17] kohaselt
teatama isikuandmetega seotud rikkumistest riigi järelevalveasutusele. See
tähendab, et näiteks võrgu- ja infoturbega seotud rikkumisest, mis kahjustab
teenuse pakkumist, aga mitte isikuandmeid (nt IKT katkestus energiaettevõttes,
mis põhjustab voolukatkestuse), polnuks vaja teatada. Direktiivi 2008/114 (Euroopa elutähtsate
infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise
vajaduse hindamise kohta) reguleerimisalas esitati Euroopa esmatähtsate
infrastruktuuride kaitse programmiga (EPCIP)[18] üldine lähenemine kriitiliste infrastruktuuride kaitsele ELis. EPCIPi
eesmärgid on täielikult kooskõlas käesoleva ettepanekuga ning direktiivi tuleks
kohaldada ilma, et see piiraks direktiivi 2008/114 kohaldamist. EPCIPiga ei
pandud operaatoritele kohustust teatada olulistest turvalisuse rikkumistest ega
loodud mehhanisme, mis võimaldaksid liikmesriikidel koostööd teha ja
intsidentidele reageerida. Kaasseadusandjad arutlevad praegu komisjoni
ettepaneku üle, milles käsitletakse direktiivi infosüsteemide vastu suunatud
rünnete kohta[19]
ja mille eesmärk on ühtlustada teatavat liiki käitumise kuritegelikuks
tunnistamine. Ettepanekus käsitletakse vaid teatavat liiki käitumist ega
pöörata tähelepanu võrgu ja info turvalisusega seotud intsidentide ja riskide
vältimisele, sellistele intsidentidele reageerimisele ja nende mõju
leevendamisele. Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada ilma, et see piiraks
infosüsteemide vastu suunatud ründeid käsitleva direktiivi kohaldamist. 28. märtsil 2012 võttis komisjon vastu teatise
küberkuritegevuse vastase võitluse Euroopa keskuse (EC3) loomise kohta[20]. Keskus
loodi 11. jaanuaril 2013 Euroopa Politseiameti (Europol) osana ning sinna
koondub küberkuritegevusega võitlemine ELis. EC3 peaks enda alla koondama
Euroopa küberkuritegevusega võitlemise alased teadmised, et toetada
liikmesriike suutlikkuse suurendamisel ja küberkuritegude uurimisel, ning
tihedas koostöös Euroopa Õigusalase Koostöö Üksusega (Eurojust) peaks temast
saama Euroopa küberkuritegevuse uurijate esindaja õiguskaitseasutustes ja
kohtusüsteemis. Euroopa institutsioonid, asutused ja organid
on loonud oma infoturbeintsidentidega tegeleva rühma CERT-EU. Rahvusvahelisel tasandil tegeleb EL
küberturbega nii kahepoolsel kui ka mitmepoolsel tasandil. 2010. aastal
toimunud ELi ja USA tippkohtumisel[21]
loodi ELi ja USA ühine küberturbe ja küberkuritegevuse töörühm. EL tegutseb
aktiivselt ka muudel asjaomastel mitmepoolsetel foorumitel, mille hulka
kuuluvad näiteks Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD), ÜRO
Peaassamblee, Rahvusvaheline Telekommunikatsiooni Liit (ITU), Euroopa
Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon (OSCE), infoühiskonna alane maailma
tippkohtumine ja Interneti Haldamise Foorum. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 2.1. Konsulteerimine huvitatud
isikutega ja eksperdiarvamuste kasutamine 23. juulist kuni 15. oktoobrini 2012 toimus avalik
internetikonsultatsioon „Võrgu- ja infoturbe parandamine ELis”. Komisjon sai
internetiküsimustikule kokku 160 vastust. Peamine
tulemus oli, et sidusrühmad suhtusid positiivselt vajadusse parandada võrgu- ja
infoturvet kogu ELis. Olgu nimetatud, et 82,2 % vastanuist olid
seisukohal, et ELi valitsused peaksid võrgu- ja infoturbe kõrge taseme
tagamiseks tegema enam; 82,8 % leidsid, et info ja süsteemide kasutajad ei
ole teadlikud võrgu ja info turvalisusega seotud ohtudest ja intsidentidest;
66,3 % oleksid põhimõtteliselt selle poolt, et võrgu ja info turvalisusega
seotud riskide haldamiseks kehtestataks regulatiivsed nõuded, ning 84,8 %
arvasid, et sellised nõuded tuleks kehtestada ELi tasandil. Suure osa vastajate
arvates oleks oluline võtta võrgu- ja infoturbe nõuded vastu eelkõige
järgmistes sektorites: pangandus ja finantssektor (91,1 %), energeetika
(89,4 %), transport (81,7 %), tervishoid (89,4 %),
internetiteenused (89,1 %) ja avalik haldus (87,5 %). Veel leidsid
vastanud, et kui peaks kehtestatama nõue teatada võrgu ja info turvalisuse
rikkumisest riigi pädevale asutusele, tuleks see kehtestada ELi tasandil
(65,1 %), ning nad kinnitasid, et sama nõue peaks kehtima ka
haldusasutuste jaoks (93,5 %). Peale selle kinnitasid vastanud, et nõue
hallata võrgu ja info turvalisusega seotud riske parimate võimalike tehniliste
vahenditega ei tooks nende jaoks kaasa märkimisväärseid lisakulusid
(63,4 %) ning turvalisuse rikkumisest teatamise nõue ei põhjustaks
märkimisväärseid lisakulusid (72,3 %). Liikmesriikidega
konsulteeriti nõukogu asjakohastes koosseisudes, liikmesriikide Euroopa foorumi
raames, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse korraldatud küberturbe
konverentsil 6. juulil 2012 ning üksikute liikmesriikide taotlusel toimunud
spetsiaalsetel kahepoolsetel kohtumistel. Vastupidavust käsitleva Euroopa avaliku ja erasektori partnerluse[22] ja
kahepoolsete kohtumiste käigus toimusid arutelud ka erasektoriga. Avaliku
sektori esindajatest toimusid komisjonil arutelud ENISA ja ELi institutsioonide
CERTiga. 2.2. Mõju hindamine Komisjon
hindas kolme poliitilise valiku mõju: Variant 1: tavapärane tegevus
(lähtestsenaarium): säilitatakse praegune lähenemisviis. Variant 2: regulatiivne lähenemisviis,
mis seisneb õigusakti ettepanekus ELi võrgu- ja infoturbe ühise raamistiku
loomise kohta seoses liikmesriikide suutlikkusega, ELi tasandi
koostöömehhanismidega ja nõuetega olulistele eraettevõtjatele ja
haldusasutustele. Variant 3:
kombineeritud lähenemine, mis ühendab liikmesriikide võrgu- ja infoturbe alase
suutlikkuse ja ELi tasandi koostöö mehhanismide vabatahtlikud algatused
regulatiivsete nõuetega olulistele eraettevõtjatele ja haldusasutustele. Komisjon jõudis järeldusele, et kõige suurem
positiivsem mõju oleks 2. variandil, sest parandaks märkimisväärselt ELi
tarbijate, ettevõtete ja valitsuste kaitstust võrgu ja info turvalisusega
seotud intsidentide eest. Eelkõige tagaksid liikmesriikidele pandud kohustused
riikide tasandil piisava valmisoleku ning aitaksid kaasa vastastikuse usalduse
tekkimisele, mis on ELi tasandi tõhusa koostöö eeltingimus. Võrgustiku kaudu
toimuva ELi tasandi koostöö mehhanismide loomine võimaldaks piiriüleseid võrgu
ja info turvalisusega seotud riske ühtselt ja koordineeritult vältida või neile
reageerida. Võrgu ja info turvalisusega seotud riskide haldamise nõuete
kehtestamine haldusasutustele ja olulistele eraettevõtetele motiveeriks
turvalisusega seotud riske tulemuslikult haldama. Võrgu
ja info turvalisusega seotud olulise mõjuga intsidentidest teatamise kohustus
parandaks intsidentidele reageerimise võimet ja soodustaks läbipaistvust. Pärast oma koduste asjade kordaseadmist saaks EL
laiendada tegevusulatust rahvusvahelises plaanis ning olla veelgi
usaldusväärsem koostööpartner kahe- ja mitmepoolsetes suhetes. Selle tulemusena
paraneks ELi positsioon ning ta saaks põhiõigusi ja ELi põhiväärtusi mujal
maailmas paremini propageerida. Kvantitatiivne hindamine näitas, et 2. variant
ei põhjustaks liikmesriikidele ebaproportsionaalseid kulutusi. Ka erasektori
jaoks oleksid kulud piiratud, sest paljud asjaomased asutused peaksid juba
praegu täitma kehtivaid turvanõudeid (näiteks vastutavate töötlejate kohustus
võtta isikuandmete turvalisuse tagamiseks tehnilisi ja korralduslikke meetmeid,
sealhulgas võrgu- ja infoturbemeetmeid). Arvesse on võetud ka erasektori
praeguseid kulutusi turbele. Ettepanekus järgitakse Euroopa Liidu
põhiõiguste harta põhimõtteid, eelkõige õigust eraelu ja edastatavate sõnumite
puutumatusele, isikuandmete kaitset, ettevõtlusvabadust, õigust omandile,
õigust tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus ja õiglasele kohtulikule
arutamisele. Käesolevat direktiivi tuleb rakendada kooskõlas nimetatud õiguste
ja põhimõtetega. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Õiguslik alus Euroopa Liit on volitatud võtma meetmeid
siseturu rajamiseks või selle toimimise tagamiseks vastavalt aluslepingute
asjakohastele sätetele (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 26). Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 114 võib
EL võtta nii õigus- kui ka haldusnormide ühtlustamiseks meetmeid, mille eesmärk
on siseturu rajamine ja selle toimimine. Nagu eespool öeldud, on võrgul ja
infosüsteemidel oluline roll kaupade, teenuste ja inimeste piiriülese liikumise
hõlbustamisel. Need on sageli omavahel ühendatud ning internet on oma olemuselt
ülemaailmne. Sellisest riikidevahelisest mõõtmest tulenevalt võib ühes
liikmesriigis tekkinud katkestus mõjutada ka teisi liikmesriike ja ELi
tervikuna. Seepärast on võrgu ja infosüsteemide vastupidavus ja stabiilsus
siseturu sujuvaks toimimiseks hädavajalikud. ELi seadusandja on juba tunnistanud vajadust
ühtlustada siseturu arengu tagamiseks võrgu- ja infoturbe eeskirjad. See
puudutas näiteks ELi toimimise lepingu artiklil 114 põhinevat määrust (EÜ)
460/2004, millega loodi ENISA[23]. Riikide võrgu- ja infoturbealase suutlikkuse,
poliitilise lähenemise ja liikmesriikide kaitse taseme ebaühtluse põhjustatud
lahknevused tekitavad tõrkeid siseturul ning seega on õigustatud tegutsemine
ELi tasandil. 3.2. Subsidiaarsus Euroopa sekkumine
võrgu- ja infoturbe vallas on õigustatud subsidiaarsuse põhimõttega. Esiteks on võrgu-
ja infoturve oma olemuselt piiriülene ning seega tooks ELi tasandil sekkumata
jätmine kaasa olukorra, kus iga liikmesriik tegutseb omaette, jättes
tähelepanuta võrgu ja infosüsteemide omavahelise sõltuvuse ELis. Piisav
liikmesriikidevaheline koostöö tagaks, et võrgu ja info turvalisusega seotud
riske saaks hästi hallata ka siis, kui need on piiriülesed. Võrgu- ja infoturbe
alaste õigusaktide erinevused on takistuseks ettevõtjatele, kes soovivad
tegutseda mitmes riigis, ega lase saada kasu mastaabisäästust. Teiseks on ELi tasandi regulatiivseid
kohustusi vaja selleks, et luua võrdsed tingimused ja kaotada õigustühimikud.
Puhtakujuliselt vabatahtliku lähenemisviisi tulemuseks on olukord, kus koostööd
teeb vaid väike arv hea suutlikkusega liikmesriike. Kõigi liikmesriikide
kaasamiseks tuleb tagada, et neil kõigil oleks suutlikkuse nõutav miinimumtase.
Meetmed, mida valitsused võrgu- ja infoturbe vallas võtavad, peavad olema
omavahel kooskõlas ja koordineeritud, et need võimaldaksid võrgu ja info
turvalisusega seotud intsidente ohjeldada ja nende mõju minimeerida. Pädevad
asutused ja komisjon kasutavad koostöövõrku, et parimate tavade vahetamise ja
ENISA pideva kaasamise kaudu aidata kaasa direktiivi ühtsele kohaldamisele kogu
ELis. Lisaks võivad kooskõlastatud võrgu- ja infoturbepoliitika meetmed
avaldada tugevat positiivset mõju tõhusale põhiõiguste kaitsele, ja eriti
isikuandmete ja eraelu puutumatuse õiguse kaitsele. Seega muudaks ELi tasandil
tegutsemine riikide praegused tegutsemispõhimõtted tõhusamaks ja soodustaks
nende arengut. Kavandatavad
meetmed on õigustatud ka proportsionaalsuse põhimõttega. Liikmesriikidele
kehtestataks miinimumnõuded, mis võimaldaksid saavutada piisava valmisoleku ja
võimaldada usaldusele rajatud koostööd. Ühtlasi võimaldab see liikmesriikidel
võtta piisavalt arvesse riigi eripära ja tagada, et ELi ühiseid põhimõtteid
kohaldatakse proportsionaalselt. Tänu kohaldamisala ulatuslikkusele saavad
liikmesriigid direktiivi rakendamisel lähtuda tegelikult riiki ähvardavatest
riskidest, nagu on riigi võrgu- ja infoturbe strateegias kindlaks määratud.
Riskide haldamise nõue oleks suunatud ainult elutähtsatele üksustele ning
kaasnevad meetmed on proportsionaalsed riskidega. Avaliku konsultatsiooni
käigus rõhutati, kui oluline on tagada nende elutähtsate üksuste turvalisus.
Intsidentidest teatamise nõuded puudutaksid vaid olulise mõjuga intsidente.
Nagu eespool öeldud, ei põhjustaks meetmed ebaproportsionaalseid kulusid, sest
paljud asjaomased üksused on vastutavad andmetöötlejad ning nad on juba
praeguste andmekaitse eeskirjade kohaselt kohustatud kindlustama isikuandmete
kaitse. Selleks
et vältida ebaproportsionaalset koormust väikestele operaatoritele, eelkõige
VKEdele, on nõuded proportsionaalsed asjaomase võrgu või infosüsteemi puhul
esineva riskiga ning neid ei kohaldata mikroettevõtjate suhtes. Esmajoones
peavad riskid kindlaks määrama isikud, kelle suhtes neid kohustusi kohaldatakse
ja kes peavad otsustama, milliseid meetmeid selliste riskide leevendamiseks
võtta. Arvestades võrgu ja info turvalisusega seotud
intsidentide ja riskide piiriülesust, on nimetatud eesmärke parem saavutada ELi
tasemel kui siis, kui liikmesriigid tegutseksid üksi. Euroopa Liit võib seega
võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud
subsidiaarsuse põhimõttega. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe
kavandatav direktiiv kaugemale sellest, mis on nimetatud eesmärkide
saavutamiseks vajalik. Nende
eesmärkide saavutamiseks tuleks komisjonile anda volitused võtta Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 290 alusel vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada
või muuta teatavaid alusõigusakti väheolulisi elemente. Komisjoni ettepanekus
püütakse ühtlasi toetada eraõiguslikele ja avalik-õiguslikele operaatoritele
pandud kohustuste proportsionaalset rakendamist. Et
tagada põhiõigusakti rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile
anda volitused võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 alusel vastu
delegeeritud õigusakte. Arvestades
eelkõige kavandatava direktiivi reguleerimisala ulatuslikkust, asjaolu, et ta
puudutab väga põhjalikult reguleeritud valdkondi, ning IV peatükist tulenevaid
õiguslikke kohustusi, tuleks ülevõtmismeetmetest teatades esitada ka selgitavad
dokumendid. Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta
ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid
lisama põhjendatud juhtudel ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu
dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi komponentide ja ülevõtvate
siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul
leiab seadusandja, et kõnealuste dokumentide edastamine on põhjendatud. 4. MÕJU EELARVELE Liikmesriikidevahelisel koostööl ja
teabevahetusel peaks toeks olema turvaline taristu. Ettepanek mõjutab ELi
eelarvet ainult siis, kui liikmesriigid otsustavad kohandada olemasolevat
taristut (nt sTESTA) ja paluvad komisjonil selle rakendada vastavalt
2014.–2020. aasta mitmeaastasele finantsraamistikule. Prognooside kohaselt on
ühekordne kulu 1 250 000 eurot, mis kaetaks ELi eelarvest
eelarverealt 09.03.02 (edendada avalike elektrooniliste teenuste omavahelist
ühendamist ja koostalitlust ning juurdepääsu sellistele võrkudele; peatükk
09.03, Euroopa ühendamise rahastu – telekommunikatsioonivõrgud), eeldusel et
Euroopa ühendamise rahastus on piisavalt vahendeid. Alternatiivina võivad liikmesriigid
kas omavahel jagada olemasoleva taristu kohandamise ühekordsed kulud või
otsustada luua uue taristu ja kanda sellega seotud kulud, mis oleksid
prognooside kohaselt ligikaudu 10 miljonit eurot aastas. 2013/0027 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase
kogu Euroopa Liidus EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti
selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide
parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee
arvamust[24], olles konsulteerinud Euroopa andmekaitseinspektoriga, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Võrgul ja infosüsteemidel
ning -teenustel on ühiskonnas eluliselt tähtis koht. Nende usaldusväärsus ja
turvalisus on majandustegevuse ja sotsiaalse heaolu ning ennekõike siseturu
toimimise jaoks hädavajalik. (2) Tahtlike ja juhuslike
turvaintsidentide ulatus ja sagedus suurenevad ning see kujutab endast suurt
ohtu võrkude ja infosüsteemide toimimisele. Sellised intsidendid võivad
takistada majandustegevust, põhjustada olulist finantskahju, vähendada
kasutajate usaldust ja tekitada ELi majandusele suurt kahju. (3) Piire ületava sidevahendina
on digitaalsetel infosüsteemidel ja eriti internetil oluline roll kaupade,
teenuste ja inimeste piiriülese liikumise hõlbustamisel. Sellisest
riikidevahelisusest tulenevalt võib nende süsteemide töö katkestus ühes
liikmesriigis mõjutada ka teisi liikmesriike ja ELi tervikuna. Seepärast on
võrgu ja infosüsteemide vastupidavus ja stabiilsus siseturu sujuvaks
toimimiseks hädavajalikud. (4) ELi tasandil tuleks luua
koostöömehhanism, mis võimaldaks vahetada võrgu- ja infoturbe alast teavet ning
tegeleda selles vallas koordineeritud avastamise ja reageerimisega. Et selline
mehhanism oleks tõhus ja kaasav, on oluline, et kõigil liikmesriikidel oleks
miinimumsuutlikkus ja strateegia võrgu- ja infoturbe kõrge taseme tagamiseks
oma territooriumil. Minimaalseid turvanõudeid tuleks kohaldada ka
haldusasutuste ja elutähtsa infotaristu operaatorite suhtes, et edendada
riskihalduse kultuuri ja tagada, et kõige raskematest intsidentidest
teatatakse. (5) Et hõlmatud oleks kõik
asjakohased intsidendid ja riskid, tuleks käesolevat direktiivi kohaldada kõigi
võrgu- ja infosüsteemide suhtes. Haldusasutuste ja operaatorite suhtes
kehtestatud kohustusi ei tuleks siiski kohaldada ettevõtjate suhtes, kes
pakuvad üldkasutatavaid sidevõrke või üldkasutatavaid elektroonilisi
sideteenuseid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi
2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva
raamistiku kohta(raamdirektiiv)) [25]
tähenduses ja kelle suhtes kehtivad konkreetsed turva- ja terviklusnõuded, mis
on sätestatud nimetatud direktiivi artiklis 13a, ning neid ei tuleks kohaldada
ka usaldusteenuse pakkujate suhtes. (6) Praegune suutlikkus ei ole
ELis võrgu ja infoturbe kõrge taseme tagamiseks piisav. Liikmesriikide
valmisoleku tase on väga erinev ning see põhjustab ELi lõikes lähenemisviiside
killustatuse. See omakorda toob kaasa tarbijate ja ettevõtjate kaitstuse
ebaühtluse ja vähendab võrgu- ja infoturbe üldist taset ELis. Kui
haldusasutuste ja operaatorite suhtes ei kohaldata ühised miinimumnõuded, ei
ole ELi tasemel võimalik luua üldist tõhusat koostöömehhanismi. (7) Tulemuslik reageerimine võrgu
ja infosüsteemide turvalisusega seotud probleemidele eeldab seega ELi tasandil
üldist lähenemist, mis hõlmaks ühise miinimumsuutlikkuse loomist ja
kavandamisnõudeid, teabevahetust ja tegevuse koordineerimist ning turvalisuse
ühiseid miinimumnõudeid kõigile asjaomastele operaatoritele ja
haldusasutustele. (8) Käesoleva direktiivi sätted
ei tohiks piidata liikmesriikide võimalust võtta vajalikke meetmeid, et tagada
oma oluliste turvalisusega seotud huvide kaitse, tagada avalik kord ja
julgeolek ning võimaldada kriminaalkuritegude uurimist, avastamist ja nende
eest vastutuselevõtmist. Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 346 ei
tohi ühtki liikmesriiki kohustada andma teavet, mille avalikustamist ta peab
oma oluliste julgeolekuhuvide vastaseks. (9) Et saavutada võrgu ja
infosüsteemide turvalisuse kõrge tase ja see säilitada, peaks igal
liikmesriigil olema riiklik võrgu- ja infoturbe strateegia, milles oleks
määratletud strateegilised eesmärgid ja konkreetsed poliitilised meetmed, mida
rakendada. Riikide tasemel tuleb välja töötada olulistele nõuetele vastavad
võrgu- ja infoturbe koostöökavad, et saavutada selline reageerimissuutlikkuse
tase, mis võimaldaks teha intsidentide korral tulemuslikku ja tõhusat koostööd
nii riikide kui ka ELi tasemel. (10) Käesoleva direktiivi kohaselt
vastuvõetud sätete tõhusa rakendamise huvides tuleks igas liikmesriigis luua
või nimetada organ, kes vastutab võrgu- ja infoturbe alaste küsimuste
koordineerimise eest ning tegutseb ELi taseme piiriülese koostöö keskusena.
Sellistele organitele tuleks anda piisavad tehnilised, rahalised ja
inimressursid, mis võimaldaksid neil oma ülesandeid tulemuslikult ja tõhusalt
täita ning seeläbi saavutada käesoleva direktiivi eesmärgid. (11) Kõik liikmesriigid peaksid
olema nii tehniliselt kui ka töökorralduse mõttes piisavalt varustatud, et
vältida ja avastada võrgu ja infosüsteemidega seotud intsidente ja riske ning
neile reageerida ja nende mõju leevendada. Seepärast tuleks kõigis
liikmesriikides luua hästi toimivad ja olulistele nõuetele vastavad
infoturbeintsidentidega tegelevad meeskonnad, et kindlustada tulemuslik ja
ühilduv suutlikkus tulla toime intsidentide ja riskidega ning tagada ELi
tasandil tõhus koostöö. (12) Arvestades liikmesriikide
Euroopa foorumi (EFMS) märkimisväärset edu heade poliitiliste tavade üle peetud
arutelude ja teabevahetuse soodustamisel, kaasa arvatud küberkriisialase
Euroopa koostöö põhimõtete väljatöötamist, peaksid liikmesriigid ja komisjon
looma võrgu, mis võimaldaks neil pidevalt suhelda ja toetaks nende koostööd.
Turvaline ja tulemuslik koostöömehhanism peaks võimaldama struktureeritud ja
koordineeritud teabevahetust ning probleemide avastamist ja neile reageerimist
ELi tasandil. (13) Euroopa Võrgu- ja
Infoturbeamet (ENISA) peaks liikmesriike ja komisjoni abistama, pakkudes neile
oma teadmisi ja andes nõu ning toetades parimate tavade vahetamist. Eriti peaks
komisjon ENISAga konsulteerima käesoleva direktiivi kohaldamise üle. Et tagada
liikmesriikide ja komisjoni tulemuslik ja õigeaegne teavitamine, tuleks
varajased hoiatused intsidentide ja riskide kohta edastada koostöövõrgus.
Liikmesriikide suutlikkuse ja teadmiste parandamise huvides peaks koostöövõrk
pakkuma võimalusi ka parimate tavade vahetamiseks ning abistama oma liikmeid
suutlikkuse suurendamisel ja juhtima vastastikuste eksperdihindamiste ja võrgu-
ja infoturbe õppuste korraldamist. (14) Luua tuleks turvaline
teabejagamistaristu, mis võimaldaks vahetada koostöövõrgus tundlikku ja
konfidentsiaalset teavet. Ilma et see piiraks liikmesriikide kohustust teatada
koostöövõrgule ELi jaoks olulistest intsidentidest ja riskidest, peaksid
liikmesriigid saama juurdepääsu teiste riikide konfidentsiaalsele teabele alles
pärast seda, kui nad on tõendanud, et nende tehnilised, finants- ja
inimressursid, protsessid ja sidetaristu tagavad nende tulemusliku, tõhusa ja
turvalise osalemise võrgu töös. (15) Enamiku võrkude ja
infosüsteemide operaatorid on eraettevõtjad ning seepärast on avaliku ja
erasektori koostöö hädavajalik. Soodustada tuleks operaatorite endi
mitteametlikke koostöömehhanisme võrgu- ja infoturbe tagamiseks. Nad peaksid
koostööd tegema ka avaliku sektoriga ning jagama teavet ja parimaid tavasid, et
saada intsidentide korral pakutavat tegevustoetust. (16) Et tagada läbipaistvus ja
teavitada ELi kodanikke ja operaatoreid nõuetekohaselt, peaksid pädevad
asutused looma ühise veebisaidi, millel avaldada mittekonfidentsiaalset teavet
intsidentide ja riskide kohta. (17) Kui teavet peetakse
konfidentsiaalseks vastavalt ELi ja riikide ärisaladust käsitlevatele
eeskirjadele, tuleb käesolevas direktiivis sätestatud toimingute teostamisel ja
direktiivi eesmärkide täitmisel selline konfidentsiaalsus tagada. (18) Lähtudes eelkõige riikide
kriisihalduse alastest kogemustest, peaksid komisjon ja liikmesriigid koostöös
ENISAga töötama välja ELi võrgu- ja infoturbe koostöökava, milles määratletakse
koostöömehhanismid, et tulla toime riskide ja intsidentidega. Koostöövõrgus
edastatavate varajaste hoiatuste puhul tuleks seda kava nõuetekohaselt arvesse
võtta. (19) Varajastest hoiatustest tuleks
võrgus teatada vaid siis, kui asjaomase intsidendi või riski ulatus või
raskusaste on nii olulised või võivad muutuda nii oluliseks, et vajalik on
teavitamine või reageerimise koordineerimine ELi tasandil. Seega tuleks
varajast hoiatamist kasutada vaid tegelike või võimalike intsidentide või
riskide puhul, mille ulatus kasvab kiiresti, mis ületavad riigi
reageerimissuutlikkuse või mis mõjutavad mitut liikmesriiki. Nõuetekohase
hindamise tarvis tuleks edastada kogu riski või intsidendi hindamiseks vajalik
teave koostöövõrgule. (20) Kui pädevad asutused on saanud
varajase hoiatuse ja seda hinnanud, peaksid nad kokku leppima koordineeritud
reageerimises vastavalt ELi võrgu- ja infoturbe koostöökavale. Pädevatele
asutustele ja komisjonile tuleks teatada koordineeritud reageerimise tulemusena
riigi tasandil võetud meetmetest. (21) Arvestades võrgu ja info
turvalisusega seotud probleemide globaalsust, on vaja teha tihedamat
rahvusvahelist koostööd, et parandada turbestandardeid ja teabevahetust ning
edendada ühtset üleilmselt lähenemist võrgu- ja infoturbe küsimustele. (22) Vastutus võrgu ja info
turvalisuse tagamise eest lasub suuresti haldusasutustel ja operaatoritel.
Asjakohaste regulatiivsete nõuete ja tööstuse vabatahtlike tegutsemisviiside
kaudu tuleks levitada ja arendada riskihalduskultuuri, mis hõlmaks
riskihindamist ja riskist lähtuvalt asjakohaste turvameetmete rakendamist.
Samuti on oluline kehtestada võrdsed tingimused, et koostöövõrk saaks
tegelikult toimida ja et tagatud oleks kõigi liikmesriikide tulemuslik koostöö. (23) Direktiiviga 2002/21/EÜ on
kehtestatud nõue, et üldkasutatavaid elektroonilisi sidevõrke või
üldkasutatavaid elektroonilisi sideteenuseid pakkuvad ettevõtjad peavad võtma
asjakohased meetmed, et kindlustada nende terviklus ja turvalisus, ning nõuded
teatada turvalisuse rikkumisest ja tervikluskaost. Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivis 2002/58/EÜ, milles käsitletakse
isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side
sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv),[26] on
sätestatud nõue, et üldkasutatava elektroonilise sideteenuse pakkuja peab võtma
oma teenuste turvalisuse tagamiseks asjakohased tehnilised ja korralduslikud
meetmed. (24) Neid kohustusi tuleks peale
elektroonilise side sektori kohaldada ka infoühiskonnateenuste peamiste
pakkujate suhtes, kes on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni
1998. aasta direktiivis 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest
standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest
teatamise kord,[27]
ning kelle teenustele toetuvad infoühiskonna järgmise tasandi teenused ja
tegevus internetis, näiteks e-kaubanduse platvormid, internetimaksete lüüsid,
sotsiaalvõrgustikud, otsingumootorid, pilvandmetöötluse teenused, tarkvarapoed.
Katkestused sellistes infoühiskonna üldteenustes takistavad ka muude
infoühiskonna teenuste pakkumist, mille olulised sisendid sõltuvad just
sellistest üldteenustest. Tarkvaraarendajad ja riistvaratootjad ei ole
infoühiskonna teenuste pakkujad ja seega jäetakse nemad välja. Need kohustused
peaksid laienema ka haldusasutustele ja elutähtsate infrastruktuuride
operaatoritele, kes sõltuvad suurel määral info- ja
kommunikatsioonitehnoloogiast ning kelle tegevus on äärmiselt oluline, et
säilitada majanduse ja ühiskonna jaoks hädavajalikud funktsioonid; nende hulka
kuuluvad näiteks elektri-, gaasi-, transpordi- ja krediidiettevõtted,
väärtpaberibörsid ja tervishoiuasutused. Selliste võrkude ja infosüsteemide töö
katkestused mõjutaksid siseturgu. (25) Haldusasutuste ja operaatorite
suhtes kehtestatud tehnilised ja korralduslikud meetmed ei tohiks tähendada, et
konkreetset turustatavat info- ja kommunikatsioonitehnoloogilist toodet tuleks
projekteerida, arendada või toota konkreetsel viisil. (26) Haldusasutused ja operaatorid
peaksid tagama nende kontrolli all olevate võrkude ja süsteemide turvalisuse.
Eelkõige on tegemist privaatvõrkude ja -süsteemidega, mida haldavad kas asutuse
enda IT-töötajad või mille turbega seotud teenused ostetakse sisse. Turbe- ja
teatamiskohustust tuleks asjaomaste operaatorite ja haldusasutuste suhtes
kohaldada olenemata sellest, kas nad haldavad oma võrke ja infosüsteeme ise või
ostavad selle teenuse sisse. (27) Vältimaks väikese suurusega
operaatorite ja kasutajate ebaproportsionaalset finants- ja halduskoormust,
peaksid nõuded olema proportsionaalsed asjaomase võrgu või infosüsteemi puhul
esineva riskiga, võttes sealjuures arvesse selliste meetmete kõrget tehnilist
taset. Kõnealuseid nõudeid ei tuleks kohaldada mikroettevõtjate suhtes. (28) Pädevad asutused peaksid
pöörama piisavat tähelepanu mitteametlike ja usaldusväärsete
teabejagamiskanalite säilitamisele operaatorite ning avaliku ja erasektori
vahel. Pädevatele asutustele teatatud intsidentide avalikustamisel tuleks seada
tasakaalu üldsuse huvi saada ohtudest teada ning kahju, mida selline olukord
võib põhjustada intsidendist teatanud haldusasutuse või operaatori mainele ja
kaubandustegevusele. Teatamiskohustuse rakendamisel peaksid pädevad asutused
pöörama erilist tähelepanu sellele, et teave toote nõrkuste kohta jääks rangelt
konfidentsiaalseks kuni asjakohase turvapaiga avaldamiseni. (29) Pädevatel asutustel peaksid
olema oma ülesannete täitmiseks vajalikud vahendid, kaasa arvatud volitused
saada operaatoritelt ja haldusasutustelt võrgu või infosüsteemi turvalisuse
taseme hindamiseks piisavat teavet ning usaldusväärseid ja põhjalikke andmeid
reaalsete intsidentide kohta, mis on mõjutanud võrgu või infosüsteemi tööd. (30) Sageli on intsidendi põhjuseks
kuritegelik käitumine. Intsidendi seotust kuriteoga võib kahtlustada ka siis,
kui alguses ei ole nende kahtluste kinnitamiseks piisavalt selgeid tõendeid.
Sellises olukorras peaks pädevate asutuste ja õiguskaitseasutuste asjakohane
koostöö olema osa tulemuslikust ja igakülgsest reageerimisest turvaintsidentide
ohule. Ohutu, turvalise ja vastupidavama keskkonna edendamine eeldab, et
intsidentidest, mille puhul kahtlustatakse seotust raske kuriteoga, teatatakse
süstemaatiliselt õiguskaitseasutustele. Intsidendi seotust raske kuriteoga
tuleks hinnata lähtuvalt ELi õigusaktidest küberkuritegevuse kohta. (31) Sageli on intsidendi
tagajärjeks isikuandmete kaitstuse rikkumine. Sellises olukorras peaksid
pädevad asutused ja andmekaitseasutused omavahel koostööd tegema ja vahetama
teavet kõigis asjassepuutuvates küsimustes, et tulla toime intsidendi tagajärjel
toimunud isikuandmetega seotud rikkumisega. Liikmesriigid rakendavad
turvaintsidentidest teatamise kohustust selliselt, et kui turvaintsidendiga
kaasneb isikuandmetega seotud rikkumine üksikisikute kaitset isikuandmete
töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumist käsitleva Euroopa Parlamendi ja
nõukogu määruse[28]
tähenduses, oleks halduskoormus võimalikult väike ENISA peab sidet pädevate
asutuste ja andmekaitseasutustega ning seega võiks ta aidata luua
teabevahetusmehhanismid ja -vormid, et vältida olukorda, kus tuleb kasutada
kaht teatamisvormi. Ühtne teatamisvorm hõlbustaks isikuandmete rikkumisega
seotud intsidentidest teatamist ja vähendaks seega ettevõtjate ja
haldusasutuste halduskoormust. (32) Turvanõuete standardimine on
turumajanduslik protsess. Et tagada turvastandardite ühtne kohaldamine, peaksid
liikmesriigid julgustama konkreetsete standardite järgimist ja vastavust neile,
et tagada ELi tasandil turvalisuse kõrge tase. Selleks võib osutuda vajalikuks
harmoneeritud standardite koostamine, mida tuleks teha kooskõlas Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1025/2012, mis
käsitleb Euroopa standardimist ning millega muudetakse nõukogu direktiive
89/686/EMÜ ja 93/15/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/9/EÜ,
94/25/EÜ, 95/16/EÜ, 97/23/EÜ, 98/34/EÜ, 2004/22/EÜ, 2007/23/EÜ, 2009/23/EÜ ja
2009/105/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 87/95/EMÜ ning
Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1673/2006/EÜ[29]. (33) Komisjon peaks käesoleva direktiivi
sätted regulaarselt läbi vaatama eelkõige selleks, et teha kindlaks, kas neid
on vaja muuta seoses tehnoloogia ja turutingimuste muutumisega. (34) Et koostöövõrk saaks
nõuetekohaselt toimida, tuleks komisjonile anda volitused võtta kooskõlas
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu õigusakte, et määratleda
kriteeriumid, millele liikmesriik peab vastama, et tal lubataks osaleda
turvalises teabevahetussüsteemis, panna paika selliste sündmuste täpsemad
kirjeldused, mille puhul tuleks kasuta varajast hoiatust, ja määratleda
asjaolud, mille korral operaatorid ja haldusasutused peavad intsidendist
teatama. (35) On eriti tähtis, et komisjon
viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone,
sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide
ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja
õigeaegse ning nõuetekohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (36) Et tagada käesoleva direktiivi
rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused
seoses järgmisega: koostöövõrgu raames toimuv pädevate asutuste ja komisjoni
koostöö, juurdepääs turvalisele teabevahetustaristule, ELi võrgu- ja infoturbe
koostöökava, intsidentidest üldsusele teatamise vorm ja kord ning võrgu- ja
infoturbe jaoks olulised standardid ja/või tehnilised kirjeldused. Neid
volitusi tuleks teostada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari
2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja
üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme,
mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[30]. (37) Käesoleva direktiivi
kohaldamisel peaks komisjon pidama vastavalt vajadusele sidet asjaomaste
valdkondlike komiteede ja asjaomaste organitega, mis on loodud ELi tasandil
eelkõige energeetika, transpordi ja tervishoiu valdkonnas. (38) Teavet, mida pädev asutus peab
konfidentsiaalseks vastavalt ärisaladusi käsitlevatele ELi ja siseriiklikele
eeskirjadele, tuleks komisjoni ja teiste pädevate asutustega vahetada ainult
siis, kui selline teabevahetus on hädavajalik käesoleva direktiivi
kohaldamiseks. Vahetada võib ainult teavet, mis on sellise teabevahetuse
eesmärgi seisukohast oluline ja proportsionaalne. (39) Koostöövõrgus riskide ja
intsidentide kohta teabe jagamine ning intsidentidest riigi pädevatele
asutustele teatamise nõude järgimine võib eeldada isikuandmete töötlemist.
Selline isikuandmete töötlemine on vajalik käesoleva direktiivi eesmärgiks
oleva üldiste huvide järgimise jaoks ja on seega õiguspärane vastavalt
direktiivi 95/46/EÜ artiklile 7. Nimetatud õiguspärast eesmärki arvestades ei
ole tegemist ebaproportsionaalse ega talumatu sekkumisega, mis kahjustaks
olemuslikult põhiõiguste harta artikliga 8 tagatud õigust isikuandmete
kaitsele. Käesoleva direktiivi kohaldamisel tuleks vajaduse korral kohaldada
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001
üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni
dokumentidele[31].
Kui ELi institutsioonid ja organid töötlevad käesoleva direktiivi kohaldamisel
andmeid, peaks see toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18.
detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta
isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste
andmete vaba liikumise kohta. (40) Kuna liikmesriigid üksi ei
suuda piisavalt saavutada käesoleva direktiivi eesmärke, st võrgu- ja infoturbe
kõrge taseme tagamist ELis, ning tegevuse mõju tõttu on seda parem teha liidu
tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu
artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas nimetatud
artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev direktiiv
nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (41) Käesolevas direktiivis
järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste harta põhiõigusi ja põhimõtteid, eelkõige
õigust eraelu ja edastatavate sõnumite puutumatusele, isikuandmete kaitset,
ettevõtlusvabadust ning õigust tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus ja
õiglasele kohtulikule arutamisele. Käesolevat direktiivi tuleb rakendada nende
õiguste ja põhimõtete alusel, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: I PEATÜKK ÜLDSÄTTED Artikkel 1 Reguleerimisese
ja reguleerimisala 1. Käesoleva direktiiviga
nähakse ette meetmed võrgu- ja infoturbe ühtlaselt kõrge taseme tagamiseks. 2. Selle eesmärgi saavutamiseks
tehakse käesoleva direktiiviga järgmist: (a)
sätestatakse kõigile liikmesriikidele kohustused
seoses võrke ja infosüsteeme mõjutavate riskide ja intsidentide vältimise ja
käsitlemise ning neile reageerimisega; (b)
luuakse liikmesriikidevahelise koostöö mehhanism,
et tagada käesoleva direktiivi ühetaoline kohaldamine ELis ning vajaduse korral
võrke ja infosüsteeme mõjutavate riskide ja intsidentide koordineeritud ja
tõhus käsitlemine ja neile reageerimine; (c)
kehtestatakse operaatoritele ja haldusasutustele
turvanõuded. 3. Artiklis 14 sätestatud
turvanõudeid ei kohaldata direktiivis 2002/21/EÜ osutatud üldkasutatavaid
sidevõrke või üldkasutatavaid elektroonilisi sideteenuseid pakkuvate
ettevõtjate suhtes, kes peavad täitma konkreetseid turva- ja terviklusnõudeid,
mis on sätestatud nimetatud direktiivi artiklites 13a ja 13b, ega
usaldusteenuse pakkujate suhtes. 4. Käesolev direktiivi ei piira
küberkuritegevust käsitlevate ELi õigusaktide ega nõukogu 8. detsembri 2008.
aasta direktiivi 2008/114/EÜ (Euroopa elutähtsate infrastruktuuride
identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse
hindamise kohta)[32]
kohaldamist. 5. Samuti ei piira käesolev
direktiiv järgmiste õigusaktide kohaldamist: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24.
oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete
töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta,[33] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiiv 2002/58/EÜ, milles
käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset
elektroonilise side sektoris, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus
üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise
kohta[34].
6. Info jagamisega koostöövõrgu
raames vastavalt III peatükile ning võrgu- ja infoturbe intsidentidest
teatamisega vastavalt artiklile 14 võib kaasneda vajadus töödelda isikuandmeid.
Käesoleva direktiiviga taotletavate avaliku huvi eesmärkide saavutamise jaoks
vajalikuks töötlemiseks peab olema liikmesriigi luba vastavalt direktiivi
95/46/EÜ artiklile 7 ja direktiivile 2002/58/EÜ selliselt, nagu neid
siseriikliku õigusega kohaldatakse. Artikkel 2 Minimaalne
ühtlustamine Miski ei takista
liikmesriike võtmast vastu ja säilitamast sätteid, millega tagatakse
turvalisuse kõrgem tase, ilma et see piiraks nende ELi õigusest tulenevaid
kohustusi. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: (1)
„võrk ja infosüsteem” – (a)
elektrooniline sidevõrk direktiivis 2002/21/EÜ
sätestatud tähenduses ja (b)
seade või omavahel ühendatud või seotud seadmete
rühm, millest vähemalt ühes toimub mõne programmi kohaselt arvutiandmete
automaatne töötlemine, ning (c)
arvutiandmed, mida salvestatakse, töödeldakse,
võetakse välja või edastatakse punktides a ja b kirjeldatud komponentide töö,
kasutamise, kaitsmise või hooldamise jaoks; (2)
„turvalisus” – võrgu ja infosüsteemi võime panna
teatava kindlusega vastu õnnetusele või pahatahtlikule tegevusele, mis seab
ohtu salvestatud või edastatud andmete või selle võrgu ja infosüsteemi kaudu
pakutavate või nende kaudu juurdepääsetavate teenuste käideldavuse, autentsuse,
tervikluse ja konfidentsiaalsuse; (3)
„risk” – asjaolu või sündmus, mis võib kahjustada
turvalisust; (4)
„intsident” – asjaolu või sündmus, mis tegelikult
kahjustab turvalisust; (5)
„infoühiskonna teenus” – teenus direktiivi 98/34/EÜ
artikli 1 punkti 2 tähenduses; (6)
„võrgu- ja infoturbe koostöökava” – kava, millega
luuakse organisatsiooniliste ülesannete, vastutuse ja protseduuride raamistik,
et säilitada või taastada võrkude ja infosüsteemide töö neid mõjutava ohu või
intsidendi korral; (7)
„intsidentide käsitlemine” – intsidendi
analüüsimist ja ohjeldamist ning intsidendile reageerimist toetavad
protseduurid; (8)
„operaator” – (a)
muude infoühiskonna teenuste pakkumist võimaldavate
infoühiskonna teenuste pakkuja; infoühiskonna teenuste mittetäielik loetelu on
esitatud II lisas; (b)
energeetika, transpordi, panganduse,
väärtpaberitega kauplemise ja tervishoiu valdkonnas esmatähtsa majandusliku ja
ühiskondliku tegevuse säilitamiseks vajaliku elutähtsa infrastruktuuri
operaator; operaatorite mittetäielik loetelu on esitatud II lisas; (9)
„standard” – määruses (EL) nr 1025/2012 osutatud
standard; (10)
„spetsifikatsioon” – määruses (EL) nr 1025/2012
osutatud spetsifikatsioon; (11)
„usaldusteenuse pakkuja” – füüsiline või
juriidiline isik, kes pakub elektroonilist teenust, mis seisneb e-allkirjade,
e-templite, e-ajatemplite, e-dokumentide, e-andmevahetusteenuste, veebisaitide
autentimise ja e-tõendite, sealhulgas e-allkirja ja e-templi jaoks vajalike
sertifikaatide loomises, kontrollimises, valideerimises, käsitlemises ja
säilitamises. II
PEATÜKK VÕRGU- JA INFOTURBE RIIKLIKUD RAAMISTIKUD Artikkel 4 Põhimõte Liikmesriigid tagavad oma territooriumil võrgu
ja infosüsteemide turvalisuse kõrge taseme kooskõlas käesoleva direktiiviga. Artikkel 5 Riiklik
võrgu ja infoturbe strateegia ning riiklik võrgu ja infoturbe koostöökava 1. Iga
liikmesriik võtab vastu riikliku võrgu- ja infoturbe strateegia, milles määratletakse
strateegilised eesmärgid ning konkreetsed poliitilised ja regulatiivsed
meetmed, mille abil saavutada võrgu ja info turvalisuse kõrge tase ja seda
säilitada. Eelkõige käsitletakse riiklikus võrgu- ja infoturbe strateegias
järgmisi küsimusi: (a)
strateegia eesmärkide ja prioriteetide määratlus,
lähtudes ajakohasest riski- ja intsidendianalüüsist; (b)
juhtimisraamistik, mille toel strateegia eesmärgid
ja prioriteedid ellu viia; see hõlmab valitsusasutuste ja muude asjaosaliste
ülesannete ja vastutuse selget määratlust; (c)
valmisoleku, reageerimise ja taaste üldmeetmete,
kaasa arvatud avaliku ja erasektori koostöö mehhanismide kindlaksmääramine; (d)
teadlikkuse suurendamise ning haridus- ja
koolitusprogrammide kirjeldus; (e)
teadus- ja arendustegevuse kavad ja
kirjeldus selle kohta, kuidas neis kavades kajastuvad määratletud prioriteedid. 2. Riiklik võrgu- ja infoturbe
strateegia sisaldab riiklikku võrgu- ja infoturbe koostöökava, mis vastab
vähemalt järgmistele nõuetele: (a)
riski hindamise kava, et teha kindlaks riskid ja hinnata
võimalike intsidentide mõju; (b)
kava rakendamises osalevate isikute ülesannete ja
vastutuse määratlus; (c)
vältimise, avastamise, reageerimise, parandamise ja
taaste tagamiseks vajalike ja vastavalt hoiatustasemetele kohandatud koostöö-
ja teavitusprotsesside määratlus; (d)
võrgu- ja infoturbe õppuste ja koolituste plaan,
mille põhjal kava kinnistada, valideerida ja katsetada. Omandatud kogemused
tuleb dokumenteerida ja kava ajakohastamisel neid arvesse võtta. 3. Riiklik võrgu- ja infoturbe
strateegia ning riiklik võrgu- ja infoturbe koostöökava edastatakse komisjonile
ühe kuu jooksul pärast seda, kui need on vastu võetud. Artikkel 6 Riigi
pädev asutus võrgu ja infosüsteemide turbe vallas 1. Iga liikmesriik nimetab võrgu
ja infosüsteemide turbe vallas oma riigi pädeva asutuse (edaspidi „pädev
asutus”). 2. Pädevad
asutused jälgivad käesoleva direktiivi rakendamist riigi tasandil ning aitavad
kaasa selle ühetaolisele kohaldamisele kogu ELis. 3. Liikmesriigid tagavad, et
pädevatel asutustel oleksid piisavad tehnilised, rahalised ja inimressursid,
mis võimaldaksid neil oma ülesandeid tulemuslikult ja tõhusalt täita ning
seeläbi saavutada käesoleva direktiivi eesmärgid. Liikmesriigid tagavad
pädevate asutuste tõhusa, tulemusliku ja turvalise koostöö artiklis 8 osutatud
koostöövõrgu kaudu. 4. Liikmesriigid tagavad, et
pädevad asutused saavad kätte haldusasutuste ja operaatorite teated
intsidentide kohta vastavalt artikli 14 lõikele 2 ning et neile antakse
artiklis 15 osutatud rakendamis- ja jõustamispädevus. 5. Vajaduse korral
konsulteerivad pädevad asutused riigi asjaomaste õiguskaitseasutuste ja
andmekaitseasutustega, ning teevad nendega koostööd. 6. Iga liikmesriik teatab
komisjonile viivitamata pädeva asutuse määramisest, tema ülesannetest ja nende
hilisemast muutmisest. Iga liikmesriik avalikustab määratud pädeva asutuse. Artikkel 7 Infoturbeintsidentidega
tegelev meeskond 1. Iga liikmesriik loob
infoturbeintsidentidega tegeleva rühma (edaspidi „CERT”), kes vastutab
intsidentide ja riskide käsitlemise eest põhjalikult määratletud protseduuri
kohaselt ning vastab I lisa punktis 1 osutatud nõuetele. CERTi võib luua pädeva
asutuse osana. 2. Liikmesriigid tagavad, et
CERTil on I lisa punktis 2 osutatud ülesannete tulemuslikuks täitmiseks
piisavad tehnilised, rahalised ja inimressursid. 3. Liikmesriigid tagavad, et
riigi tasandil on CERTi kasutada turvaline ja vastupidav side- ja infotaristu,
mis on koosolu- ja koostalitlusvõimeline artiklis 9 osutatud turvalise
infojagamissüsteemiga. 4. Liikmesriigid teatavad
komisjonile, millised on CERTi ressursid, volitused ja intsidentide käsitlemise
protsess. 5. CERT tegutseb pädeva asutuse
järelevalve all ning pädev asutus kontrollib regulaarselt, kas CERTi ressursid,
volitused ja intsidentide käsitlemise protsessi tulemuslikkus on piisavad. III PEATÜKK PÄDEVATE
ASUTUSTE KOOSTÖÖ Artikkel 8 Koostöövõrk 1. Pädevad asutused ja komisjon
moodustavad võrgu („koostöövõrk”), et teha võrku ja infosüsteeme mõjutavate
riskide ja intsidentidega võitlemiseks koostööd. 2. Koostöövõrk võimaldab pidevat
teabevahetust komisjoni ja pädevate asutuste vahel. Taotluse korral abistab
Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet („ENISA”) koostöövõrku oma teadmiste ja
nõuannetega. 3. Pädevad asutused teevad
koostöövõrgus järgmist: (a)
levitavad varajasi hoiatusi riskide ja intsidentide
kohta vastavalt artiklile 10; (b)
tagavad koordineeritud reageerimise vastavalt
artiklile 11; (c)
avaldavad ühisel veebisaidil korrapäraselt
mittekonfidentsiaalset teavet töös olevate varajaste hoiatuste ja
koordineeritud reageerimise kohta; (d)
arutavad ja hindavad ühe liikmesriigi või komisjoni
taotlusel ühiselt üht või mitut artiklis 5 osutatud riiklikku võrgu- ja
infoturbe strateegiat või riiklikku võrgu- ja infoturbe koostöökava käesoleva
direktiivi reguleerimisala piires; (e)
arutavad ja hindavad liikmesriigi või komisjoni
taotlusel ühiselt CERTide töö tulemuslikkust, eelkõige juhul, kui ELi tasandil
toimuvad võrgu- ja infoturbe õppused; (f)
teevad koostööd ja vahetavad infot Europoli juures
tegutseva küberkuritegevuse vastase võitluse Euroopa keskuse ja muude
asjaomaste Euroopa asutustega kõigil asjakohastel teemadel, eelkõige
andmekaitse, energeetika, transpordi, panganduse, väärtpaberitega kauplemise ja
tervishoiu vallas; (g)
vahetavad omavahel ja komisjoniga infot ja parimaid
tavasid ning aitavad üksteist võrgu- ja infoturbe alase suutlikkuse loomisel; (h)
korraldavad vastastikku suutlikkuse ja valmisoleku
eksperdihindamisi; (i)
korraldavad ELi tasandil võrgu- ja infoturbe õppusi
ja osalevad vastavalt vajadusele rahvusvahelistel võrgu- ja infoturbe õppustel. 4. Komisjon kehtestab
rakendusaktidega korra, mis hõlbustaks lõigetes 2 ja 3 osutatud koostööd
pädevate asutuste ja komisjoni vahel. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu
kooskõlas artikli 19 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega. Artikkel 9 Turvaline
infojagamissüsteem 1. Koostöövõrgus vahetatakse
tundlikku ja konfidentsiaalset infot turvalise taristu kaudu. 2. Komisjonile antakse volitused
võtta vastavalt artiklile 18 vastu delegeeritud õigusaktid, et määratleda
kriteeriumid millele liikmesriik peab vastama, et tal lubataks osaleda
turvalises infojagamissüsteemis; kriteeriumid puudutavad järgmist: (a)
turvalise ja vastupidava ning koostöövõrgu
turvalise taristuga koosolu- ja koostalitlusvõimelise side- ja infotaristu
käideldavus riigi tasandil vastavalt artikli 7 lõikele 3 ning (b)
piisavate tehniliste, rahaliste ja inimressursside
ning protsesside olemasolu pädevas asutuses ja CERTis, mis võimaldaks
tulemuslikku, tõhusat ja turvalist osalust turvalises infojagamissüsteemis
vastavalt artikli 6 lõikele 3 ning artikli 7 lõigetele 2 ja 3. 3. Lähtudes lõigetes 2 ja 3
osutatud kriteeriumidest, võtab komisjon rakendusaktidega vastu otsused
liikmesriikide juurdepääsu kohta sellele turvalisele taristule. Nimetatud
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 19 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. Artikkel 10
Varajased hoiatused 1. Pädevad asutused ja komisjon
annavad koostöövõrgus varajasi hoiatusi riskide ja intsidentide kohta, mis
vastavad vähemalt ühele järgmistest tingimustest: (a)
nende ulatus kasvab või võib kasvada kiiresti; (b)
need ületavad või võivad ületada riigi
reageerimissuulikkuse; (c)
need mõjutavad või võivad mõjutada rohkem kui üht
liikmesriiki. 2. Varajases hoiatuses edastab
pädev asutus või komisjon kogu talle teadaoleva asjakohase teabe, mis võib olla
riski või intsidendi hindamiseks kasulik. 3. Komisjon võib mõne
liikmesriigi taotlusel või omal algatusel paluda, et liikmesriik esitaks kogu
asjakohase teabe konkreetse riski või intsidendi kohta. 4. Kui kahtlustatakse, et
varajases hoiatuses käsitletav risk või intsident on seotud kuriteoga, teatab
pädev asutus või komisjon sellest Europoli juures tegutsevale küberkuritegevuse
vastase võitluse Euroopa keskusele. 5. Komisjonile antakse volitused
võtta vastavalt artiklile 18 vastu delegeeritud õigusakte selliste riskide ja intsidentide
täpsemate spetsifikatsioonide kohta, mille puhul tuleb esitada lõikes 1
osutatud varajane hoiatus. Artikkel 11
Koordineeritud reageerimine 1. Pärast artiklis 10 osutatud
varajast hoiatust lepivad pädevad asutused asjakohase info hindamise järel
kokku koordineeritud reageerimises vastavalt artiklis 12 osutatud ELi võrgu- ja
infoturbe koostöökavale. 2. Koordineeritud reageerimise
tulemusena riigi tasandil võetud meetmetest teatatakse koostöövõrgule. Artikkel 12 ELi
võrgu- ja infoturbe koostöökava 1. Komisjonile antakse volitused
võtta rakendusaktiga vastu ELi võrgu- ja infoturbe koostöökava. Nimetatud
rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 19 lõikes 3 osutatud
kontrollimenetlusega. 2. ELi võrgu- ja infoturbe
koostöökava sisaldab järgmist: (a)
artikli 10 kohaldamiseks: –
pädevate asutuste poolt riskide ja intsidentide
kohta kogutava ja jagatava ühilduva ja võrreldava teabe vormingu ning kogumise
ja jagamise korra määratlus; –
koostöövõrgus riskidele ja intsidentidele hinnangu
andmise protseduuride ja kriteeriumide määratlus; (b)
artikli 11 kohase koordineeritud reageerimise
protsessid, kaasa arvatud ülesannete, vastutuse ja koostööprotseduuride
kindlaksmääramine; (c)
võrgu- ja infoturbe õppuste ja koolituste plaan,
mille põhjal kava kinnistada, valideerida ja katsetada; (d)
liikmesriikide vahelise teadmussiirde programm
suutlikkuse suurendamiseks ja vastastikuseks õppimiseks; (e)
liikmesriikidevaheline teadlikkuse suurendamise ja
koolitusprogramm. 3. ELi võrgu- ja infoturbe
koostöökava võetakse vastu hiljemalt üks aasta pärast käesoleva direktiivi
jõustumist ning see vaadatakse regulaarselt läbi. Artikkel 13 Rahvusvaheline koostöö EL võib sõlmida
rahvusvahelisi lepinguid kolmandate riikide või rahvusvaheliste
organisatsioonidega, et võimaldada neil osaleda ja korraldada nende osalus
mõningates koostöövõrgu tegevustes, ilma et see piiraks koostöövõrgu võimalusi
teha mitteametlikku rahvusvahelist koostööd. Sellises lepingus arvestatakse
vajadusega tagada koostöövõrgus ringlevate isikuandmete piisav kaitse. IV
PEATÜKK HALDUSASUTUSTE
JA OPERAATORITE VÕRKUDE JA INFOSÜSTEEMIDE TURVE Artikkel 14 Turvanõuded ja intsidentidest teatamine 1. Liikmesriigid tagavad, et
haldusasutused ja operaatorid võtavad vajalikud tehnilised ja korralduslikud
meetmed, et hallata riske, mis ohustavad nende kontrollitavate ja nende töös
kasutatavate võrkude ja infosüsteemide turvalisust. Tehnika taset arvesse
võttes tagatakse nende meetmetega turvalisuse tase, mis on vastavuses
konkreetse ohuga. Eelkõige võetakse meetmeid, et vältida ja minimeerida nende
asutuste pakutavate põhiteenuste võrku ja infosüsteemi kahjustavate
intsidentide mõju ning tagada seega neid võrke ja infosüsteeme kasutavate
teenuste pidevus. 2. Liikmesriigid tagavad, et
haldusasutused ja operaatorid teatavad pädevale asutusele intsidentidest,
millel on oluline mõju nende pakutavate põhiteenuste turvalisusele. 3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud
nõudeid kohaldatakse kõigi operaatorite suhtes, kes pakuvad Euroopa Liidus
teenuseid. 4. Kui pädev asutus leiab, et
intsidendi avalikustamine on üldsuse huvides, võib ta üldsust teavitada või
nõuda, et seda teeks haldusasutus või operaator. Kord aastas esitab pädev
asutus koostöövõrgule koondaruande käesoleva lõike kohaselt saadud teadete ja
võetud meetmete kohta. 5. Komisjonile antakse volitused
võtta vastavalt artiklile 18 vastu delegeeritud õigusakte nende asjaolude
määratlemiseks, mille korral haldusasutused ja operaatorid peavad
intsidentidest teatama. 6. Kui lõike 5 alusel
vastuvõetud delegeeritud õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, võivad pädevad
asutused võtta vastu suuniseid ja vajaduse korral anda välja juhiseid asjaolude
kohta, mille korral haldusasutused ja operaatorid peavad intsidentidest
teatama. 7. Komisjonile antakse volitused
määratleda rakendusaktidega lõike 2 kohaldamiseks vajalikud vormingud ja
protseduurid. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 19
lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. 8. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata
mikroettevõtjate suhtes, kes on määratletud komisjoni 6. mai 2003. aasta
soovituses 2003/361/EÜ mikroettevõtjate, väikeste ja keskmise suurusega
ettevõtjate määratluse kohta[35]. Artikkel 15 Rakendamine
ja jõustamine 1. Liikmesriigid tagavad, et
pädevatel asutustel on kõik volitused, mida nad vajavad, et uurida juhtumeid,
mil haldusasutus või operaator ei täitnud artiklist 14 tulenevaid kohustusi, ja
nende juhtumite mõju võrkude ja infosüsteemide turvalisusele. 2. Liikmesriigid tagavad, et
pädevatel asutustel on volitused nõuda operaatoritelt ja haldusasutustelt, et
nad: (a)
esitaksid oma võrkude ja infosüsteemide turvalisuse
hindamiseks vajalikud andmed, sealhulgas dokumenteeritud turvapõhimõtted; (b)
laseksid kvalifitseeritud sõltumatul asutusel või
riigiasutusel teha turvaauditi ja avaldaksid selle tulemused pädevale
asutusele. 3. Liikmesriigid tagavad, et
pädevatel asutustel on volitused anda operaatoritele ja haldusasutustele
siduvaid juhiseid. 4. Kui kahtlustatakse, et
intsident on seotud raske kuriteoga, teatavad pädevad asutused sellest
õiguskaitseasutustele. 5. Kui intsident põhjustab isikuandmetega
seotud rikkumise, teevad pädevad asutused selle lahendamisel tihedat koostööd
isikuandmete kaitse asutustega. 6. Liikmesriigid tagavad, et
kõik käesoleva peatükiga haldusasutustele ja operaatoritele pandud kohustused
võib kohtus läbi vaadata. Artikkel 16 Standardimine 1. Artikli 14 lõike 1 ühtse
kohaldamise tagamiseks julgustavad liikmesriigid võrgu- ja infoturbe
seisukohast asjakohaste standardite ja/või spetsifikatsioonide kasutamist. 2. Komisjon koostab
rakendusaktidega lõikes 1 osutatud standardite nimekirja. Nimekiri avaldatakse Euroopa
Liidu Teatajas. V
PEATÜKK LÕPPSÄTTED Artikkel 17 Sanktsioonid 1. Liikmesriigid kehtestavad
eeskirjad sanktsioonide kohta, mida rakendatakse käesoleva direktiivi kohaselt
vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik
vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Ettenähtud sanktsioonid peavad
olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad
kõnealustest sätetest komisjonile hiljemalt käesoleva direktiivi ülevõtmise
kuupäevaks, samuti teatavad nad viivitamata kõigist neid sätteid mõjutavatest
hilisematest muudatustest. 2. Liikmesriigid tagavad, et kui
turvaintsident puudutab isikuandmeid, on ettenähtud sanktsioonid kooskõlas
sanktsioonidega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses
üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba
liikumise kohta[36]. Artikkel 18 Delegeeritud
volituste rakendamine 1. Komisjonile antakse õigus
võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel. 2. Komisjonile antakse õigus
võtta vastu artikli 9 lõikes 2, artikli 10 lõikes 5 ja artikli 14 lõikes 5
osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjon koostab delegeeritud volituste
kasutamise kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja
möödumist. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks
ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab
selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist. 3. Euroopa Parlament ja nõukogu
võivad artikli 9 lõikes 2, artikli 10 lõikes 5 ja artikli 14 lõikes 5
osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega
lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel
päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses
kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud
õigusaktide kehtivust. 4. Niipea kui komisjon on
delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle üheaegselt teatavaks Euroopa
Parlamendile ja nõukogule. 5. Artikli 9 lõike 2, artikli 10
lõike 5 ja artikli 14 lõike 5 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub
üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast
õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle
suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja
möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Kõnealust
ajavahemikku võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotlusel kahe kuu võrra
pikendada. Artikkel 19 Komiteemenetlus 1. Komisjoni abistab komitee
(võrgu- ja infoturbe komitee). Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr
182/2011 tähenduses. 2. Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4. 3. Käesolevale lõikele
viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5. Artikkel 20 Läbivaatamine
Komisjon vaatab käesoleva direktiivi toimimise
korrapäraselt läbi ning esitab aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
Esimene aruanne esitatakse hiljemalt kolm aastat pärast artiklis 21 osutatud
ülevõtmise kuupäeva. Selleks võib komisjon paluda, et liikmesriigid esitaksid
teavet ilma põhjendamatult viivitamata. Artikkel 21 Ülevõtmine 1. Liikmesriigid võtavad vastu
ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt
[poolteist aastat pärast vastuvõtmist]. Nad edastavad kõnealuste sätete teksti
viivitamata komisjonile. Nad hakkavad neid meetmeid kohaldama alates
[poolteist aastat pärast vastuvõtmist]. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad,
lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral
nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad
ette liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad
komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt
vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti. Artikkel 22 Jõustumine Käesolev direktiiv
jõustub [kahekümnendal] päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu
Teatajas. Artikkel 23 Adressaadid Käesolev direktiiv
on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
nimel president eesistuja I LISA Infoturbeintsidentidega tegelevale meeskonnale (CERT) esitatavad nõuded
ja meeskonna ülesanded CERTile esitatavad nõuded ja tema ülesanded tuleb määratleda piisavalt
ja selgelt ning riigi poliitika ja/või õigusnormid peavad neid toetama. Nõuded
hõlmavad järgmist: (1)
CERTile esitatavad nõuded (a)
CERT peab tagama oma sideteenuste käideldavuse
kõrge taseme, vältides nõrku lülisid, ning kasutama mitmesuguseid vahendeid,
mis võimaldavad tal teistega ja teistel temaga ühendust võtta. Sidekanalid
peavad olema selgelt nimetatud ning kasutajatele ja koostööpartneritele hästi
teada. (b)
CERT peab rakendama ja haldama turvameetmeid, et
tagada temani jõudva ja tema poolt käideldava teabe konfidentsiaalsus,
terviklus, käideldavus ja autentsus. (c)
CERTi ametiruumide ja tema tööd toetavate
infosüsteemide asukoht peab olema turvaline. (d)
Luua tuleb teenusehalduse kvaliteedisüsteem, et
CERTi töö tulemuste põhjal järelmeetmeid võtta ja süsteemi pidevalt paremaks
muuta. Süsteem peab põhinema selgelt määratletud parameetritel, mille hulka
kuuluvad ka ametlikud teenusetasemed ja peamised tulemuslikkuse näitajad. (e)
Talitluspidevus: –
CERTil peab olema taotluste haldamiseks ja
suunamiseks sobiv süsteem, et hõlbustada üleandmisi; –
CERTil peab olema piisavalt töötajaid, et tagada
alaline kättesaadavus; –
CERTi kasutatava taristu pidevus peab olema
tagatud. Selle eesmärgi nimel antakse CERTi kasutusse liiased süsteemid ja varutöökeskkond,
et tagada alaline juurdepääs sidevahenditele. (2)
CERTi ülesanded (a)
CERTi ülesanded peavad sisaldama vähemalt järgmist:
–
intsidentide seire riigis, –
riskide ja intsidentide kohta varajaste hoiatuste,
hoiatuste ja teadaannete esitamine ning teabe levitamine sidusrühmadele, –
intsidentidele reageerimine, –
pidev riskide ja intsidentide analüüsimine ja
teadlikkus olukorrast, –
üldsuse teadlikkuse suurendamine interneti
kasutamisega seotud riskidest; –
võrgu- ja infoturbealaste kampaaniate korraldamine. (b)
CERT peab sisse seadma koostöö erasektoriga. (c)
Koostöö hõlbustamiseks peab CERT toetama ühiste või
standardtoimingute vastuvõtmist ja kasutamist järgmistes valdkondades: –
intsidentide ja riskide käsitlemise protseduurid, –
intsidentide, riskide ja teabe liigitamise kavad, –
parameetrite süstematiseerimine, –
riskide ja intsidentide kohta vahetatava teabe ja
süsteemis kasutatavate nimetuste vormingud. II LISA Operaatorite
loetelu Vastavalt artikli 3 lõike 8 punktile a: 1. e-kaubanduse platvormid 2. Internetimaksete lüüsid 3. Suhtlusvõrgud 4. Otsingumootorid 5. Pilvandmetöötluse teenused 6. Tarkvarapoed Vastavalt artikli 3 lõike 8 punktile b: 1. Energeetika –
Elektri- ja gaasitarnijad –
Elektri- ja/või gaasitarnesüsteemide operaatorid
ning elektri ja gaasi jaemüüjad lõpptarbijatele –
Maagaasi ülekandesüsteemi, gaasihoidlate ja
veeldusjaamade haldurid –
Elektrienergia põhivõrguettevõtjad –
Naftajuhtmed ja naftahoidlad –
Elektri- ja gaasituru operaatorid –
Nafta ja maagaasi tootmise, rafineerimise ja
töötlemisega tegelevad operaatorid 2. Transport –
Lennuettevõtjad (kauba ja reisijate õhuvedu) –
Meretransporditeenuste osutajad (ettevõtjad, kes
tegelevad sõitjate ja kauba vedamisega merel ja rannavetes) –
Raudtee (taristu haldajad, integreeritud ettevõtjad
ja raudteeveoettevõtted) –
Lennujaamad –
Sadamad –
Liikluskorraldusettevõtted –
Logistika abiteenused: a) ladustamine ja
hoiustamine, b) veoste käitlemine ja c) muud transpordi tugiteenused 3. Pangandus: krediidiasutused vastavalt
direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 lõikele 1. 4. Finantsturu taristu: väärtpaberibörsid ja
keskse vastaspoolega kliiringukojad 5.
Tervishoiusektor: tervishoiuasutused (kaasa arvatud haiglad ja erakliinikud)
ning muud tervishoiuteenuste pakkumises osalevad üksused ÕIGUSAKTILE LISATAV FINANTSSELGITUS 1. ETTEPANEKU/ALGATUSE
RAAMISTIK 1.1. Ettepaneku/algatuse
nimetus 1.2. Asjaomased
poliitikavaldkonnad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise
(ABM/ABB) struktuurile 1.3. Ettepaneku/algatuse
liik 1.4. Eesmärgid 1.5. Ettepaneku/algatuse
põhjendus 1.6. Meetme kestus ja
finantsmõju 1.7. Ettenähtud eelarve
täitmise viisid 2. HALDUSMEETMED
2.1. Seoses ÜPP järelevalve
ja hindamisega esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga nelja
aasta järel aruande; 2.2. Haldus- ja
kontrollisüsteemid 2.3. Pettuste ja muude
rikkumiste ärahoidmine 3. ETTEPANEKU/ALGATUSE
HINNANGULINE FINANTSMÕJU 3.1. Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub 3.2. Hinnanguline mõju
kuludele 3.2.1. Üldine hinnanguline mõju kuludele 3.2.2. Hinnanguline mõju tegevusassigneeringutele 3.2.3. Hinnanguline mõju haldusassigneeringutele 3.2.4. Kooskõla kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga 3.2.5. Kolmandate isikute rahaline toetus 3.3. Hinnanguline
mõju tuludele ÕIGUSAKTILE
LISATAV FINANTSSELGITUS 1. ETTEPANEKU/ALGATUSE RAAMISTIK 1.1. Ettepaneku/algatuse nimetus Ettepanek:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv meetmete kohta, millega tagada võrgu-
ja infoturbe ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus 1.2. Asjaomased poliitikavaldkonnad
vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise struktuurile[37] –
09 – Kommunikatsioonivõrgud, sisu ja tehnoloogia 1.3. Ettepaneku/algatuse liik ý Ettepanek/algatus
käsitleb uut meedet ¨ Ettepanek/algatus käsitleb uut meedet, mis
tuleneb katseprojektist / ettevalmistavast meetmest[38] ¨ Ettepanek/algatus
käsitleb olemasoleva meetme pikendamist ¨ Ettepanek/algatus
käsitleb ümbersuunatud meedet 1.4. Eesmärgid 1.4.1. Komisjoni mitmeaastased
strateegilised eesmärgid, mida ettepaneku/algatuse kaudu täidetakse Käesolevas
ettepanekus käsitletava direktiivi eesmärk on tagada võrgu- ja infoturbe
ühtlaselt kõrge tase kogu Euroopa Liidus. 1.4.2. Erieesmärgid ning asjaomased
tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja eelarvestamise süsteemile Ettepanekuga
nähakse ette meetmed, millega tagada võrgu ja infosüsteemide ühtlaselt kõrge
tase kogu Euroopa Liidus Erieesmärgid
on järgmised: 1. Luua
liikmesriikides võrgu- ja infoturbe miinimumtase ja ning parandada seeläbi
valmisoleku ja reageerimissuutlikkuse üldist taset. 2. Parandada
ELi tasandil võrgu- ja infoturbe alast koostööd, et tulla tõhusalt toiime
piiriüleste intsidentide ja ohtudega. Luuakse turvaline teabejagamistaristu,
mille kaudu saaksid pädevad asutused vahetada tundlikku ja konfidentsiaalset
teavet. 3. Luua
riskihalduskultuur ja parandada teabevahetust avaliku ja erasektori vahel. Asjaomased tegevusalad vastavalt tegevuspõhise juhtimise ja
eelarvestamise süsteemile Direktiiv
puudutab eri sektoritesse (energeetika, transport, krediidiasutused,
väärtpaberitega kauplemine, tervishoid ja peamiste internetiteenuste
võimaldajad) kuuluvaid üksusi (ettevõtted ja organisatsioonid, sh mõned VKEd),
aga ka haldusasutusi. Selles käsitletakse seoseid õigus- ja andmekaitsega ning
välissuhete võrgu- ja infoturbealaseid aspekte. –
09 – Kommunikatsioonivõrgud, sisu ja tehnoloogia –
02 – Ettevõtlus –
32 – Energeetika –
06 – Liikuvus ja transport –
17: Tervise- ja tarbijakaitse –
18 – Siseküsimused –
19 – Välissuhted –
33 – Õigusküsimused –
12 – Siseturg 1.4.3. Oodatavad tulemused ja mõju Täpsustage, milline
peaks olema ettepaneku/algatuse oodatav mõju abisaajatele/sihtrühmadele ELi
tarbijate, ettevõtjate ja valitsuste kaitse võrgu ja info turvalisusega seotud
ohtude ja riskide eest paraneks märgatavalt. Täpsemad
üksikasjad on esitatud käesolevale õigusakti ettepanekule lisatud komisjoni
talituste töödokumendi „Mõjuhinnang” jaotises 8.2 (2. variandi ehk regulatiivse
lähenemise mõju). 1.4.4. Tulemus- ja mõjunäitajad Täpsustage, milliste
näitajate alusel hinnatakse ettepaneku/algatuse elluviimist. Seire
ja hindamise näitajaid on kirjeldatud mõjuhindamise jaotises 10. 1.5. Ettepaneku/algatuse põhjendus
1.5.1. Lühi- või pikaajalises
perspektiivis täidetavad vajadused Igal
liikmesriigil peaks olema: –
riiklik võrgu- ja infoturbe strateegia; –
võrgu- ja infoturbe koostöökava; –
pädev riiklik võrgu- ja infoturbeasutus ning –infoturbeintsidentidega
tegelev meeskond (CERT) ELi
tasandil peaksid liikmesriigid tegema koostööd koostöövõrgu kaudu. Haldusasutused
ja olulised eraettevõtted peaksid haldama võrgu ja info turvalisusega seotud
riske ning teatama pädevatele asutustele võrgu ja info turvalisusega seotud
olulise mõjuga intsidentidest. 1.5.2. Euroopa Liidu meetme
lisandväärtus Arvestades,
et võrgu- ja infoturve on oma olemuselt piiriülene, ei lase asjaomaste
õigusaktide ja põhimõtete erinevused ettevõtjatel vabalt tegutseda mitmes
riigis ega saada kasu mastaabisäästust. Kui ELi tasandil ei sekkuta, tekib
olukord, kus iga liikmesriik tegutseb üksi, jättes tähelepanuta võrgu ja
infosüsteemide omavahelise sõltuvuse. Seega
on nimetatud eemärke parem saavutada ELi tasandi meetmetega kui siis, kui
liikmesriigid tegutseksid üksi. 1.5.3. Samalaadsetest kogemustest
saadud õppetunnid Ettepanek
toetub analüüsile, mille kohaselt on vaja õigusaktidega ettenähtud kohustusi,
et luua võrdsed tingimused ja kaotada mõningad õigustühimikud. Puhtakujuliselt
vabatahtliku lähenemisviisi tulemuseks on selles valdkonnas olukord, kus
koostööd teeb vaid väike arv hea suutlikkusega liikmesriike. 1.5.4. Kooskõla ja võimalik koostoime
muude asjaomaste meetmetega Ettepanek
on täielikult kooskõlas Euroopa digitaalarengu tegevuskavaga ja ühtlasi ka
strateegiaga „Euroopa 2020”. Samuti on ettepanek kooskõlas ELi elektroonilise
side regulatiivse raamistikuga, ELi direktiiviga Euroopa esmatähtsate
infrastruktuuride kohta ja ELi andmekaitsedirektiiviga ning täiendab neid. Käesolev
ettepanek esitatakse koos komisjoni ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika
kõrge esindaja ühisteatisega Euroopa küberjulgeoleku strateegia kohta ning on
selle oluline osa. 1.6. Meetme kestus ja finantsmõju – ¨ Piiratud kestusega
ettepanek/algatus – ¨ Ettepanek/algatus
hõlmab ajavahemikku [PP/KK]AAAA–[PP/KK]AAAA – ¨ Finantsmõju
avaldub ajavahemikul AAAA–AAAA – ý Piiramatu kestusega
ettepanek/algatus – Ülevõtmisaeg algab kohe pärast vastuvõtmist (eeldatavasti aastal 2015)
ja kestab 18 kuud. Direktiivi rakendamine algab siiski pärast vastuvõtmist ning
hõlmab liikmesriikide koostööd toetava turvalise taristu loomist. – millele järgneb täieulatuslik rakendamine. 1.7. Ettenähtud eelarve täitmise
viisid[39] – ý Otsene
tsentraliseeritud eelarve täitmine komisjoni poolt – ý Kaudne
tsentraliseeritud eelarve täitmine, mille puhul eelarve täitmise ülesanded on
delegeeritud: – ¨rakendusametitele – x ühenduste asutatud
asutustele[40]
– ¨ riigi
avalik-õiguslikele asutustele või avalikke teenuseid osutavatele asutustele – ¨ isikutele,
kellele on delegeeritud konkreetsete meetmete rakendamine Euroopa Liidu lepingu
V jaotise kohaselt ja kes on kindlaks määratud asjaomases alusaktis
finantsmääruse artikli 49 tähenduses – ¨ Eelarve täitmine
koostöös liikmesriikidega – ¨
Detsentraliseeritud eelarve täitmine koostöös kolmandate riikidega – ¨ Eelarve täimine
ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas Euroopa Kosmoseagentuuriga Mitme eelarve täitmise
viisi valimise korral esitage üksikasjad rubriigis „Märkused”. Märkused:
ENISA
on ühenduste loodud detsentraliseeritud amet, kes võib abistada liikmesriike ja
komisjoni direktiivi rakendamisel lähtuvalt oma volitustest ja kasutades ameti
jaoks 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsaamistikuga ettenähtud vahendeid. 2. HALDUSMEETMED 2.1. Järelevalve ja aruandluse
eeskirjad Täpsustage tingimused ja sagedus. Komisjon
vaatab käesoleva direktiivi toimimise korrapäraselt läbi ning esitab aruande
Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Komisjon
hindab ka direktiivi nõuetekohast ülevõtmist liikmesriikides. Euroopa
ühendamise rahastu ettepanekuga nähakse ette ka võimalus hinnata projektide
elluviimise meetodeid ning nende rakendamise mõju, hindamaks kas eesmärgid,
sealhulgas keskkonnakaitsealased eesmärgid, on saavutatud. 2.2. Haldus- ja kontrollisüsteemid
2.2.1. Tuvastatud ohud –
projekti rakendamisel võib esineda viivitusi seoses turvalise taristu
rajamisega 2.2.2. Ettenähtud kontrollimeetodid Euroopa
ühendamise rahastu toimingute rakendamise lepingutega ja otsustega nähakse ette
komisjoni või komisjoni volitatud esindaja teostatav järelevalve ja
finantskontroll ning Euroopa Kontrollikoja auditid ja Euroopa Pettustevastase
Ameti (OLAFi) poolt kohapeal tehtav kontrollimine. 2.2.3. Kontrollimisega seotud kulud
ja tulud ning tõenäoline mittevastavuse tase Riskipõhine
eel- ja järelkontroll ja kohapeal auditeerimise võimalus tagavad, et
kontrollimise kulud on mõistlikud. 2.3. Pettuste ja muude rikkumiste
ärahoidmine Täpsustage rakendatavad või kavandatud ennetus- ja kaitsemeetmed. Komisjon
astub vajalikke samme, tagamaks, et käesoleva direktiivi alusel rahastatavate
meetmete rakendamisel kaitstakse liidu finantshuve pettuse, korruptsiooni ja
muu ebaseadusliku tegevuse vastu ennetustegevusega, tõhusa kontrolliga ja
alusetult väljamakstud summade sissenõudmisega ning vajaduse korral tõhusate,
proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega. Komisjonil
või tema esindajatel ja kontrollikojal on õigus auditeerida dokumentide põhjal
ja kohapeal kõiki toetusesaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid, keda on
käesoleva programmi alusel rahastatud liidu vahenditest. Euroopa
Pettustevastane Amet (OLAF) võib korraldada sellise rahastamisega otseselt või
kaudselt seotud ettevõtjate tööruumides kohapealseid kontrolle, mis peavad
toimuma määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/96 sätestatud korras ning mille
eesmärk on teha kindlaks, kas toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või liidu
eelarvest rahastamise lepinguga seoses esineb pettust, korruptsiooni või mis
tahes muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust. Ilma
et see piiraks eelmiste lõikude kohaldamist, antakse kolmandate riikide ja
rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud lepingutega, toetuslepingutega ja
toetuse määramise otsustega, samuti käesoleva direktiivi rakendamisest
tulenevate lepingutega komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile selgesõnaliselt
õigus selliseks auditeerimiseks ja kohapealseks kontrolliks. Euroopa
ühendamise rahastu kohaselt põhinevad toetus- ja hankelepingud tavamallidel,
millega nähakse ette üldiselt rakendatavad pettusevastased meetmed 3. ETTEPANEKU/ALGATUSE HINNANGULINE
FINANTSMÕJU 3.1. Mitmeaastase
finantsraamistiku rubriigid ja kulude eelarveread, millele mõju avaldub · Olemasolevad eelarveread Järjestage
mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide kaupa ja iga rubriigi sees
eelarveridade kaupa. Mitme-aastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Rahaline osalus Nr [Nimetus………………………...……….] || Liigendatud/ liigendamata[41] || EFTA[42] riigid || Kandidaatriigid[43] || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses || 09 03 02 Avalike elektrooniliste teenuste omavahelise ühendamise ja koostalitluse ning sellistele võrkudele juurdepääsu tagamine. || Liigendatud || EI || EI || EI || EI · Uued eelarveread, mille loomist taotletakse (ei kohaldata) Järjestage mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide
kaupa ja iga rubriigi sees eelarveridade kaupa. Mitme-aastase finantsraamistiku rubriik || Eelarverida || Assigneeringute liik || Osalus Number [Nimetus……………………………………..] || Liigendatud/liigendamata || EFTA riigid || Kandidaatriigid || Kolmandad riigid || Rahaline osalus finantsmääruse artikli 18 lõike 1 punkti aa tähenduses || [XX.YY.YY.YY] || || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI || JAH/EI 3.2. Hinnanguline mõju kuludele 3.2.1. Üldine hinnanguline mõju
kuludele miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma) Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik: || 1 || Arukas ja kaasav majanduskasv <….> peadirektoraat || || || 2015*[44] || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi || KOKKU Tegevusassigneeringud || || || || || || || || 09 03 02 || Kulukohustused || (1) || 1,250** || 0,00 || || || || || || 1,250 Maksed || (2) || 0,750 || 0,250 || 0,250 || || || || || 1,250 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud[45] || 0,00 || || || || || || || 0,0 Eelarverea number || || (3) || 0,00 || || || || || || || 0,00 <….> peadirektoraadi assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =1+1a +3 || 1,250 || 0,00 || || || || || || 1,250 Maksed || =2+2a +3 || 0,750 || 0,250 || 0,250 || || || || || 1,250 Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 1,250 || 0,00 || || || || || || 1,250 Maksed || (5) || 0,750 || 0,250 || 0,250 || || || || || 1,250 Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) || 0,00 || || || || || || || Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 1 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || =4+ 6 || 1,250 || 0,000 || || || || || || 1,250 Kulukohustused || =5+ 6 || 0,750 || 0,250 || 0,250 || || || || || 1,250 * Täpne ajastus oleneb sellest, millal
seadusandja ettepaneku vastu võtab (st kui direktiiv võetakse vastu 2014.
aastal, algab olemasoleva taristu kohandamine 2015. aastal, vastasel juhul aga
aasta hiljem). ** Kui liikmesriigid otsustavad kasutada
olemasolevat taristut ja katta ühekordsed kohandamiskulud ELi eelarvest, nagu
selgitati jaotistes 1.4.3 ja 1.7, on direktiivi III peatüki kohast
liikmesriikide koostööd (varajane hoiatamine, koordineeritud reageerimine jne)
toetava võrgu kohandamise kulud hinnanguliselt 1 250 000 eurot. See
summa on pisut suurem kui mõjuhinnangus nimetatud („ligikaudu 1 miljon eurot”),
sest aluseks on võetud täpsem prognoos selle kohta, millistest komponentidest
peaks selline taristu koosnema. Vajalike komponentide ja nendega seotud kulude
puhul lähtuti Teadusuuringute Ühiskeskuse hinnangust, mis toetub muudes
valdkondades (nt rahvatervis) samalaadsete süsteemide väljatöötamisel omandatud
kogemustele. Komponendid hõlmaksid järgmist: võrgu- ja infoturbe kiirhoiatuste
ja teatamise süsteem (275 000 eurot), teabevahetusplatvorm (400 000
eurot), varajase hoiatamise ja reageerimise süsteem (275 000 eurot),
kriisikeskus (300 000 eurot) ehk kokku 1 250 000 eurot.
Üksikasjalikum rakenduskava koostatakse tulevase teostatavusuuringu raames
vastavalt erilepingule SMART 2012/0010 „'Feasibility study and preparatory
activities for the implementation of a European early warning and response
system against cyber-attacks and disruptions”. Juhul kui ettepanek/algatus mõjutab mitut rubriiki: Tegevusassigneeringud KOKKU || Kulukohustused || (4) || 0,000 || 0,000 || || || || || || Kulukohustused || (5) || 0,000 || 0,000 || || || || || || Eriprogrammide vahenditest rahastatavad haldusassigneeringud KOKKU || (6) || 0,000 || 0,000 || || || || || || Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1–4 assigneeringud KOKKU (võrdlussumma) || Kulukohustused || =4+ 6 || 1,250 || 0,000 || || || || || || 1,250 Maksed || =5+ 6 || 0,750 || 0,250 || 0,250 || || || || || 1,250 Mitmeaastase finantsraamistiku rubriik || 5 || „Halduskulud” miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma) || || || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi || KOKKU DG:CNECT || Personalikulud || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 4,004 Muud halduskulud || 0,318 || 0,118 || 0,318 || 0,118 || 0,318 || 0,118 || 0,118 || 1,426 Peadirektoraat CNECT KOKKU || Assigneeringud || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 5,430 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGI 5 assigneeringud KOKKU || (Kulukohustuste kogusumma = maksete kogusumma) || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 5,430 miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma) || || || Aasta 2015[46] || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi || KOKKU Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIKIDE 1–5 assigneeringud KOKKU || Kulukohustused || 2,140 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 6,680 Kulukohustused || 1,640 || 0,940 || 1,140 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 6,680 3.2.2. Hinnanguline mõju
tegevusassigneeringutele –
¨ Ettepanek/algatus ei hõlma tegevusassigneeringute kasutamist –
þ Ettepanek/algatus hõlmab tegevusassigneeringute kasutamist, mis toimub
järgmiselt: –
kulukohustuste
assigneeringud miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma) Täpsustada eesmärgid ja väljundid ò || || || Aasta 2015* || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi || KOKKU VÄLJUNDID Väljundi liik[47] || Väljundi keskmine kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv || Kulu || Väljundite arv kokku || Kulud kokku ERIEESMÄRK nr 2[48] Turvaline infovahetustaristu || || || || || || || || || || || || || || || || –Väljund || Infrastruktuuri kohandamine || || || || || || || || || || || || || || || || || Erieesmärk nr 2 kokku || 1 || 1,250** || || || || || || || || || || || || || 1 || 1,250 KULUD KOKKU || || 1,250 || || || || || || || || || || || || || || 1,250 * Täpne ajastus oleneb sellest, millal
seadusandja ettepaneku vastu võtab (st kui direktiiv võetakse vastu 2014.
aastal, algab olemasoleva taristu kohandamine 2015. aastal, vastasel juhul aga
aasta hiljem). ** Vt punkt 3.2.1. 3.2.3. Hinnanguline mõju
haldusassigneeringutele 3.2.3.1. Ülevaade –
¨ Ettepanek/algatus ei hõlma haldusassigneeringute kasutamist –
þ Ettepanek/algatus hõlmab haldusassigneeringute kasutamist, mis toimub
järgmiselt: miljonites eurodes (kolm kohta pärast koma) || Aasta 2015[49] || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi || KOKKU Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 || || || || || || || || Personalikulud || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 0,572 || 4,004 Muud halduskulud || 0,318 || 0,118 || 0,318 || 0,118 || 0,318 || 0,118 || 0,118 || 1,426 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIK 5 kokku || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 5,430 Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5[50] välja jäävad kulud || || || || || || || || Personalikulud || 0,000 || 0,000 || || || || || || 0,000 Muud halduskulud || || || || || || || || Mitmeaastase finantsraamistiku RUBRIIGIST 5 välja jäävad kulud kokku || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 5,430 KOKKU || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,890 || 0,690 || 0,690 || 5,430 Vajalikud haldusassigneeringud kaetakse juba
meetme haldamiseks määratud CNECT peadirektoraadi assigneeringutega ja/või
peadirektoraadi sees ümbermääratud assigneeringute teel; vajaduse korral
võidakse meedet haldavale peadirektoraadile eraldada iga-aastase vahendite
eraldamise menetluse käigus täiendavaid assigneeringuid, arvestades
olemasolevate eelarvepiirangutega. Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet (ENISA) võib
abistada liikmesriike ja komisjoni direktiivi rakendamisel lähtuvalt oma
volitustest ja kasutades ameti jaoks 2014.–2020. aasta mitmeaastase
finantsaamistikuga ettenähtud vahendeid, st ilma et selleks nähtaks ette
täiendavaid eelarvevahendeid või inimjõudu. 3.2.3.2. Hinnanguline personalivajadus –
¨ Ettepanek/algatus ei hõlma personali kasutamist –
þ Ettepanek/algatus hõlmab personali kasutamist, mis toimub järgmiselt: Põhimõtteliselt ei ole täiendavaid töötajaid vaja.
Personalivajadused on väga väikesed ning kaetakse tegevust haldava
peadirektoraadi töötajatega. Hinnanguline väärtus täisarvuna (või
maksimaalselt ühe kohaga pärast koma) || Aasta 2015 || Aasta 2016 || Aasta 2017 || Aasta 2018 || Järgmised aastad (2019–2021) ja edaspidi Ametikohtade loeteluga ette nähtud ametikohad (ametnikud ja ajutised töötajad) 09 01 01 01 (komisjoni peakorteris ja esindustes) || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 XX 01 01 02 (delegatsioonid) || || || || || || || XX 01 05 01 (kaudne teadustegevus) || || || || || || || 10 01 05 01 (otsene teadustegevus) || || || || || || || Koosseisuvälised töötajad (täistööajale taandatud töötajad)[51] 09 01 02 01 (üldvahenditest rahastatavad CA, INT, SNE) || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 XX 01 02 02 (lepingulised töötajad, kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid, renditööjõud ja noored eksperdid delegatsioonides) || || || || || || || XX 01 04 aa[52] || - peakorteris[53] || || || || || || || - delegatsioonides || || || || || || || XX 01 05 02 ((lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud kaudse teadustegevuse valdkonnas) || || || || || || || 10 01 05 02 (lepingulised töötajad, riikide lähetatud eksperdid ja renditööjõud otsese teadustegevuse valdkonnas) || || || || || || || Muud eelarveread (täpsustage) || || || || || || || KOKKU || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 XX osutab
asjaomasele poliitikavaldkonnale või eelarvejaotisele. Personalivajadused
kaetakse haldavale peadirektoraadile CNECT juba jaotatud ja/või
peadirektoraadis ümberpaigutatud vahenditest, vajaduse korral koos
lisaeraldistega, mis võidakse meedet juhtivale peadirektoraadile anda
iga-aastase vahendite eraldamise protseduuri raames, võttes arvesse
eelarvepiiranguid. Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet (ENISA) võib
abistada liikmesriike ja komisjoni direktiivi rakendamisel lähtuvalt oma
praegustest volitustest ja kasutades ameti jaoks 2014.–2020. aasta mitmeaastase
finantsaamistikuga ettenähtud vahendeid, st ilma et selleks nähtaks ette
täiendavaid eelarvevahendeid või inimjõudu. Ülesannete kirjeldus: Ametnikud ja ajutised teenistujad || – Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamine vastavalt artikli 14 lõikele 3 – Rakendusaktide ettevalmistamine vastavalt artiklile 8, artikli 9 lõikele 2, artiklile 12, artikli 14 lõikele 5 ja artiklile 16 – Võrgu kaudu toimuvale koostööle kaasaaitamine nii poliitilisel kui ka praktilise töö tasandil – Rahvusvaheliste läbirääkimiste pidamine ja võimalike rahvusvaheliste kokkulepete sõlmimine Koosseisuvälised töötajad || Kõigi eelkirjeldatud ülesannete toetamine vastavalt vajadusele 3.2.4. Kooskõla kehtiva mitmeaastase
finantsraamistikuga –
þ Ettepanek/algatus on kooskõlas kehtiva mitmeaastase
finantsraamistikuga. –
¨ Ettepanekuga/algatusega kaasneb mitmeaastase finantsraamistiku
asjaomase rubriigi ümberplaneerimine. Ettepaneku
hinnanguline finantsmõju tegevuskuludele tekib siis, kui liikmesriigid
otsustavad kohandada olemasolevat taristut ja annavad selle ülesande
elluviimise komisjonile vastavalt 2014.–2020. aasta mitmeaastasele
finantsraamistikule. Asjaomased ühekordsed kulud kaetaks Euroopa ühendamise
rahastust piisavate vahendite olemasolu korral. Alternatiivina võivad
liikmesriigid jagada omavahel taristu kohandamise või uue taristu loomise
kulud. –
¨ Ettepanekuga/algatusega seoses on vajalik paindlikkusinstrumendi
kohaldamine või mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamine[54]. Ei
kohaldata. 3.2.5. Kolmandate isikute rahaline
toetus –
Ettepanek/algatus ei hõlma kolmandate isikute
poolset kaasrahastamist. 3.3. Hinnanguline mõju tuludele – þ Ettepanekul/algatusel
puudub finantsmõju tuludele. [1] ELi
võrgu- ja infoturbe parandamise üle peetud avalik konsultatsioon kestis 23.
juulist kuni 15. oktoobrini 2012. [2] Eurobaromeetri
uuring 390/2012. [3] KOM(2001)
298. [4] KOM(2006)
251 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2006:0251:FIN:ET:PDF [5] 2007/068/01. [6] KOM(2009)
149. [7] 2009/C
321/01. [8] KOM(2010)
245. [9] Nõukogu
31. mai 2010. aasta järeldused Euroopa digitaalse tegevuskava kohta (10130/10). [10] KOM(2010)
2020 ja Euroopa Ülemkogu 25./26. märtsi 2010. aasta järeldused (EUCO 7/10). [11] KOM(2011)
163. [12] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=DD:01:05:32004R0460:ET:PDF. [13] KOM(2010)
521. [14] Vt http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/doc/library/regframeforec_dec2009.pdf. [15] Raamdirektiivi
artiklid 13a ja 13b. [16] Direktiiv
2002/58/EÜ, 12. juuli 2002. [17] COM(2012)
11. [18] KOM(2006)
786 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2006:0786:FIN:ET:PDF. [19] KOM(2010) 517, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0517:FIN:ET:PDF [20] COM(2012) 140, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0140:FIN:ET:PDF. [21] http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-10-597_en.htm. [22] http://www.enisa.europa.eu/activities/Resilience-and-CIIP/public-private-partnership/european-public-private-partnership-for-resilience-ep3r. [23] Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 460/2004, 10. märts 2004,
millega luuakse Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet (ELT L 77, 13.3.2004,
lk 1). [24] ELT C […], […], lk […]. [25] EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33. [26] EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37. [27] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37. [28] SEC(2012)72 (final). [29] ELT L 316, 14.11.2012, lk 12. [30] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13. [31] EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43. [32] ELT L 345, 23.12.2008, lk 75. [33] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31. [34] SEC(2012)
72 (final). [35] ELT L 124,
20.5.2003, lk 36. [36] SEC(2012) 72
(final). [37] Tegevuspõhine juhtimine ehk ABM (Activity-Based Management) ja
tegevuspõhine eelarvestamise struktuur ehk ABB (Activity-Based Budgeting). [38] Vastavalt finantsmääruse artikli 49 lõike 6 punktile a või b. [39] Eelarve täitmise viise selgitatakse koos viidetega finantsmäärusele
veebisaidil BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.htmlhttp://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html [40] Määratletud finantsmääruse artiklis 185. [41] Liigendatud assigneeringud / liigendamata assigneeringud [42] EFTA: Euroopa Vabakaubanduse
Assotsiatsioon. [43] Kandidaatriigid ja vajaduse korral Lääne-Balkani potentsiaalsed
kandidaatriigid. [44] Aasta N, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist. [45] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või meetmete
rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read), otsene
teadustegevus, kaudne teadustegevus. [46] Aasta N, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist. [47] Väljunditena käsitatakse tarnitavaid tooteid ja osutatavaid teenuseid
(nt rahastatud üliõpilasvahetuste arv, ehitatud teede pikkus kilomeetrites
jms). [48] Vastavalt punktis 1.4.2 nimetatud erieesmärkidele.
[49] Aasta N, mil alustatakse ettepaneku/algatuse rakendamist. [50] Tehniline ja/või haldusabi ning ELi programmide ja/või meetmete
rakendamiseks antava toetusega seotud kulud (endised B..A read), otsene
teadustegevus, kaudne teadustegevus. [51] Lepingulised töötajad, renditööjõud, noored eksperdid delegatsioonides,
kohalikud töötajad, riikide lähetatud eksperdid. [52] Tegevusassigneeringutest rahastatavate koosseisuväliste töötajate
ülempiiri arvestades (endised B.A read). [53] Peamiselt struktuurifondid, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond ja
Euroopa Kalandusfond. [54] Vt
institutsioonidevahelise kokkuleppe punktid 19 ja 24.