EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0442
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS On the implementation of the Raw Materials Initiative
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Tooraineid käsitleva algatuse rakendamine
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Tooraineid käsitleva algatuse rakendamine
/* COM/2013/0442 final */
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Tooraineid käsitleva algatuse rakendamine /* COM/2013/0442 final */
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Tooraineid käsitleva algatuse rakendamine 1. Taust Komisjoni 4. novembri 2008. aasta
teatises „Tooraineid käsitlev algatus: Euroopa majanduskasvu ja tööhõive
seisukohast kriitiliste vajaduste rahuldamine” (KOM(2008)0699) ja 2. veebruari
2011. aasta teatises „Kaubaturgude ja toorainega seotud probleemide lahendamine”
(KOM(2011)0025, edaspidi „2011. aasta teatis”) kinnitas komisjon, et
usaldusväärse ja moonutamata juurdepääsu tagamine toorainetele on ELi
konkurentsivõime seisukohast väga oluline. Teatistega käivitati ja tugevdati
vastavalt tooraineid käsitlevat algatust – integreeritud strateegiat eesmärgiga
lahendada energia tootmiseks mittekasutatavate ja mittepõllumajanduslike
toorainete kättesaadavusega seotud erinevad probleemid. Tooraineid käsitlev
algatus tugineb kolmele sambale: 1) tagada võrdsed tingimused juurdepääsul
kolmandate riikide ressurssidele; 2) edendada Euroopa tooraineressursside
jätkusuutlikku tarnimist ning 3) soodustada ressursitõhusust ja
ringlussevõttu. Nõukogu kinnitas tooraineid käsitleva tugevdatud algatuse
oma 10. märtsi 2011. aasta järeldustes, mis käsitlevad toorainete ja
kaubaturgudega seotud probleemide lahendamist. Ka Euroopa Parlament kinnitas selle strateegia oma
13. septembri 2011. aasta resolutsiooniga. Raportis tõhusa Euroopa toorainestrateegia
kohta (2011/2056(INI)) palus Euroopa Parlament, et teda teavitataks
korrapäraselt eduaruande kaudu tooraineid käsitleva algatuse arengust ja selle
eesmärkide täitmisest, keskendudes ka poliitikavaldkondade sidususele seoses kaubandus-,
arengu- ja keskkonnapoliitikaga ning sotsiaalsele mõjule ja kriitilise
tähtsusega tooraineid käsitlevatele andmetele. Komisjon võttis selle resolutsiooni kohta ühise
seisukoha vastu 7. detsembril 2011. Eespool toodut silmas pidades on käesoleva aruande
eesmärk kirjeldada tooraineid käsitleva algatuse rakendamise seisu ning anda
ülevaade pooleliolevatest algatustest, pöörates samal ajal tähelepanu ELi ja
toorainete poolest rikaste kolmandate riikide ühisele huvile partnerluse
loomise valdkonnas. 2. Kriitilise tähtsusega toorained 2010. aasta juunis avaldas komisjon
ekspertide aruande, millega kehtestati ELi jaoks kriitilise tähtsusega toorainete
tuvastamise meetodid. Hinnang tugines kvantitatiivsetele meetoditele, mis
hõlmasid majandusliku tähtsuse, tarneriski ja riikide keskkonnariski
kriteeriume. Tarnerisk hõlmas poliitilist ja majanduslikku stabiilsust,
tootmise koondumise taset, asendamise võimalust ja ringlussevõtu määra.
Nimetatud meetodite põhjal hinnati 41 toorainet. Aruandes esitati 14 kriitilise
tähtsusega toorainet hõlmav nimekiri: antimon, berüllium, koobalt, fluoriit, gallium,
germaanium, grafiit, indium, magneesium, nioobium, plaatina rühma metallid,
haruldased muldmetallid, tantaal ja volfram. Kriitilise tähtsusega toorainete nimekirja abil
saab juhtida poliitikakujundajate tähelepanu vajalikele aspektidele, edendada
riikliku maavarade tarne ja kriitilise tähtsusega toorainete poliitika
kooskõlastamist, soodustada tooraineid käsitlevate kaubandust moonutavate
meetmetega seotud probleemide lahendamist, analüüsida turgude toimimist,
edendada teadustegevust (uurimine, asendamine, ringlussevõtt) ning soodustada
juurdepääsu ELis asuvatele maardlatele, tegeleda kasutuselt kõrvaldatud toodete,
mis sisaldavad kriitilise tähtsusega tooraineid, ebaseadusliku ekspordi
probleemiga ning rakendada konkreetsete toorainete suhtes meetmeid. Oma 2011. aasta teatises võttis komisjon kõnealuse
nimekirja ametlikult vastu ja teatas, et hakkab jälgima kriitilise tähtsusega toorainetega
seotud küsimusi, et teha kindlaks prioriteetsed meetmed, ning arutama neid
liikmesriikide ja sidusrühmadega, ning ajakohastab korrapäraselt vähemalt iga
kolme aasta järel kriitilise tähtsusega toorainete nimekirja. Kriitilise tähtsusega toorainete nimekirja
läbivaatamiseks 2014. aasta esimesel poolaastal ning üldsusega
konsulteerimise käigus ja Euroopa Parlamendi raportis esitatud ettepanekute ja
soovitustega arvestamiseks on komisjoni talitused tellinud uuringu. Uuringu
eesmärk on koguda andmeid eespool nimetatud toorainete kriitilise tähtsuse hindamiseks;
koguda andmeid ja analüüsida tarneahelat (vastastikune toime ja kaasnevad
riskid) ning tuvastada võimalikud kitsaskohad, pöörates erilist tähelepanu
kõrvalsaaduste erilisele olukorrale; töötada välja pakkumise ja nõudluse
stsenaariumid; uurida hästi toimivate meetodite täiendamise võimalikkust neid
muutmata ning koguda seonduvaid andmeid; uurida meetodite kohaldamist puidu ja
loodusliku kautšuki suhtes ning koostada ja määrata kindlaks kriitilise
tähtsusega toorainete nimekiri ja töötada välja soovitused. Uuringu käigus vaadeldakse järgmisi tooraineid:
kehtivasse nimekirja kuuluvad 14 kriitilise tähtsusega toorainet; valitud
peaaegu kriitilise tähtsusega toorained, näiteks esmase vaatluse käigus
tuvastatud reenium ja telluur; valitud täiendavad ained, näiteks hafnium,
seleen ja tina (kooskõlas uute allikatega, näiteks Teadusuuringute Ühiskeskuse 2011. aasta
aruanne[1]
kriitilise tähtsusega metallide kohta strateegilistes energiatehnoloogiates),
puit ja looduslik kautšuk, mis lisati komisjoni 2011. aasta teatisega
tooraineid käsitleva algatuse raames. Seda tegevust toetab kriitilise tähtsusega toorainete
ajutine juhtrühm, mis moodustati 2010. aastal kriitilise tähtsusega toorainete
esimeseks hindamiseks komisjoni toorainete tarnerühmast. Komisjon kavatseb 2013. aasta lõpuks esitada
Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kriitilise tähtsusega toorainete
nimekirja läbivaatamise kohta. 3. Ladustamine Oma 2011. aasta teatises teatas komisjon, et
on „valmis koos liikmesriikide ja tööstusharude esindajatega uurima toorainete
võimaliku ladustamisprogrammi lisaväärtust ja teostatavust”. Ladustamisvõimaluste uurimiseks tellisid komisjoni
talitused uuringu, mille käigus teostati esialgne hinnang ja analüüsiti
erinevaid ladustamist käsitlevaid põhimõtteid ja tavasid, sh ELi nafta
ladustamisprogrammi, uuriti maailmas kohaldatavaid toorainete ladustamissüsteeme
ning kriitilise tähtsusega toorainete ladustamisprogrammi võimalikke kulutusi
ja kasutegureid. Sõltumatus uuringus kaaluti võimaliku variandina vabatahtliku
ladustamissüsteemi korraldamist tööstusharude poolt, tuginedes avaliku sektori rahalisele
toetusele. Samuti võetakse uuringus arvesse asjaolu, et ladustamisega on
võimalik lahendada ainult lühiajalisi probleeme ning et pikaajalise toorainepuuduse
likvideerimiseks on vaja tarnimisega seotud struktuurseid lahendusi
(asendamine, ringlussevõtt, riigisisene kaevandamine). Ladustamine ei ole
paindlik vahend, kuna mahtu ei saa kiiresti muuta ja rakendamiskulud on
märkimisväärsed. Peale selle on ladustamiseks vaja põhjalikult tunda
väärtusahelaid ning iga tooraine kasutusvõimalusi ja töötlusrajatiste võimalusi
(kui rajatised ei vasta nõuetele, ei ole ladustamisel mõtet). Ka on sidusrühmad
ladustamise küsimuses erineval seisukohal. Uuringu tulemusi käsitleti komisjoni
toorainete tarnerühmas 2012. aasta novembris ja seisukohad võimaliku
ladustamisprogrammi kohta olid negatiivsed. Ükski liikmesriik ei toetaks
ladustamisskeemi poliitikavalikuna. Komisjon jätkab selle teema jälgimist. 4. Tooraineid käsitlev Euroopa
innovatsioonipartnerlus Innovatsioon toorainete valdkonnas võib olla peamine
edasiviiv jõud toorainete strateegia kõigi kolme samba puhul ning seda tuleks
kohaldada kogu väärtusahelas. Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse
„Innovatiivne liit” raames käivitab komisjon erinevaid partnerlusi, mis
hõlmavad mitmete meie ühiskonna jaoks oluliste probleemide käsitlemist. Oma
2011. aasta teatises andis komisjon teada kavatsusest hinnata, kas käivitada
Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse „Innovatiivne liit” raames
tooraineid käsitlev innovatsioonipartnerlus. Oma 13. septembri 2011. aasta
resolutsioonis kutsus Euroopa Parlament komisjoni üles käivitama tooraineid
käsitleva innovatsioonipartnerluse. 29. veebruaril 2012 võttis komisjon seega vastu
teatise, millega tegi ettepaneku tooraineid käsitleva innovatsioonipartnerluse
käivitamiseks[2]
(edaspidi „Euroopa innovatsioonipartnerluse teatis”). Konkurentsivõime nõukogu kiitis nimetatud
ettepaneku 11. oktoobril 2012. aasta järeldustes heaks ja kutsus
komisjoni üles käivitama tooraineid käsitleva innovatsioonipartnerluse ning
lõplikult välja töötama strateegilise rakenduskava 2013. aasta lõpuks. Tooraineid käsitleva Euroopa innovatsioonipartnerluse
eesmärk on tagada Euroopas piisav paindlikkus ja alternatiivsed võimalused
oluliste toorainete tarnimisel, võttes samal ajal arvesse teatud ainete olelusringi
negatiivse keskkonnamõju leevendamise tähtsust. Tooraineid käsitlev Euroopa innovatsioonipartnerlus
hõlmab kõiki väärtusahela etappe, sh uurimist, kaevandamist, töötlemist,
taaskasutamist ja ringlussevõttu ning uuendusi asendamise valdkonnas.
Partnerluse üks konkreetseid eesmärke on toetada kuni kümmet innovatiivset
katsemeedet ja näidisrajatist väärtusahela eri sektorites. Tooraineid käsitlev Euroopa
innovatsioonipartnerlus ei ole rahastamisvahend, kuid see toob kokku erinevad osalejad
ja aitab leida vajalikke tehnilisi ja mittetehnilisi lahendusi innovatsiooni
turule toomiseks. Selle eesmärk on viia Euroopa 2020. aastaks juhtivale
positsioonile uuringute, kaevandamise, ringlussevõtu ja asendamise valdkonnas. Tooraineid
käsitlev Euroopa innovatsioonipartnerlus toob kokku liikmesriigid ja teised
sidusrühmad. Komisjon on visandanud viis tööpaketti, mis hõlmavad nii
tehnoloogilisi kui ka mittetehnoloogilisi töövaldkondi (nt raamtingimused,
standardimine, teadmised ja oskused, riigihanked), ning rahvusvahelise koostöö
paketi. Tooraineid käsitlev Euroopa innovatsioonipartnerlus
peaks saavutama 2020. aastaks järgmised sihtmärgid: –
kümne innovatiivse katsemeetme käivitamine, nt
uuringute, kaevandamise, töötlemise, kogumise ja ringlussevõtuga tegelevad
näidis- ja katserajatised; –
aseainete leidmine vähemalt kolme kriitilise
tähtsusega tooraine kasutamisele; –
teadus-, haridus- ja koolituskeskuste võrgustiku
moodustamine toorainete jätkusuutliku majandamise tagamiseks; –
ELi standarditud statistikavahendi kasutamine ressursside
ja varude ning geoloogilise 3D-kaardi uurimiseks; –
suundumuste dünaamiline modelleerimine: pakkumise
ja nõudluse sidumine varudega ja olelusringi täielik hindamine; –
ennetava Euroopa strateegia tagamine kahe- ja
mitmepoolsel tasandil. Juhtimisstruktuuris aitab kõrgetasemelist juhtrühma
Sherpa rühm ning rakendusrühmade tehnilise toe abil alustatakse partnerluse
strateegilise rakenduskava väljatöötamist. Partnerluse strateegiline
rakenduskava kavatsetakse välja töötada 2013. aasta juuliks, et alustada
võimalikult kiiresti selle rakendamisega. Partnerluse strateegilisele
rakenduskavale järgneb 2013. aasta septembris komisjoni teatis, kus muu
hulgas toonitatakse komisjoni toetust tooraineid käsitlevale Euroopa innovatsioonipartnerlusele,
nt teadustegevuse ja innovatsiooni rahastamise prioriteetide ning reguleeriva
ja poliitilise raamistiku valdkonnas. 5. Toorainete õiglane ja jätkusuutlik
tarnimine maailmaturgudelt (esimene sammas) 5.1. Tooraineid käsitlev ELi
kaubandusstrateegia Oma 2011. aasta teatises lubas komisjon tugevdada enda
toorainete kaubandusstrateegiat kooskõlas arengu ja hea valitsemistava eesmärkidega.
Komisjon pidas oluliseks teha järgmist: –
jätkata kahepoolsete temaatilisi tooraineid
käsitlevate dialoogide edendamist kõikide asjaomaste partneritega ning tõhustada
käimasolevaid arutelusid mitmepoolsete foorumite raames (sh nt G20, UNCTAD,
WTO, OECD); teha täiendavaid uuringuid, et aidata paremini mõista
ekspordipiirangute mõju tooraineturgudele, ning edendada dialoogi kõnealuste
piirangute kasutamise üle poliitilise vahendina; –
kaasata täiendavalt tooraineküsimused, näiteks
ekspordipiirangud ja investeeringute aspektid, käimasolevatesse ja tulevastesse
ELi kahe- ja mitmepoolsetesse kaubandusläbirääkimistesse; –
püüda luua järelevalvemehhanism ekspordipiirangute
jaoks, mis takistavad toorainete jätkusuutlikku tarnimist, ning jätkata
tooraine- ja järgnevaid turge moonutavate tõkete kõrvaldamist eelistatult dialoogi
kaudu, aga vajaduse korral ka vaidluste lahendamise menetlust kasutades; –
toetada OECD meetmete raames asjaomaste OECDsse
mittekuuluvate riikide kaasamist toorainetega seotud tegevusse ning uurida täiendavalt
mitmepoolset kontrolli, sealhulgas hea tava väljatöötamist; –
kasutada konkurentsipoliitika vahendeid tagamaks,
et toorainete tarnimist ei moonutaks asjaomaste ettevõtjate
konkurentsivaenulikud kokkulepped, ühinemised või ühepoolsed meetmed; –
püüda eespool nimetatud meetmed ellu viia ning analüüsida
täiendavalt kolmandate riikidega seotud toorainetealaseid prioriteete kahe- ja
mitmepoolsete raamistike ning dialoogi kaudu; jätkata kõnealuste
prioriteetidega seoses ELi järjekindlat kaubanduspoliitikat; –
lisada tooraineid käsitleva algatuse kaubandust hõlmavate
eesmärkide rakendamiseks lepingutesse, sh WTOga ühinemise alastesse
läbirääkimistesse ja vabakaubanduslepingutesse, tingimused toorainete
jätkusuutliku tarnimise tagamiseks kahe- ja mitmepoolsel tasandil. Muud
olulised meetmed keskendusid WTO jõustamistegevusele, eelkõige seoses eduka
tegevusega WTO vaidluse lahendamise juhtumi puhul, mis käsitles Hiina
kehtestatud toorainete meetmete suhtes kohaldatud ekspordipiiranguid; –
võtta tõhusaid meetmeid, mis kajastuvad mitmete
lepingute sätetes. Komisjon koostas või nõustus tekstiga, mis käsitles
ekspordimaksude kontrolli vabakaubanduslepingute, mis sõlmiti Kolumbia, Peruu
ja Ukrainaga, ning Kesk-Ameerikaga sõlmitud assotsiatsioonilepingu raames.
Nende lepingutega õnnestus ELil horisontaalselt keelata nii olemasolevad kui ka
tulevased ekspordimaksud, lubades samal ajal teatud üleminekuperioode või
piiratud erandeid. Kahepoolsed läbirääkimised on pooleli mitmete
kaubanduspartneritega, sealhulgas Kanada, India, Malaisia, Mercosuri ja
Singapuriga. Mõnede läbirääkimiste käigus on välja pakutud investeeringute
kaitset käsitlevad sätted, mis on mäetööstuse jaoks eriti olulised. Toorainete küsimust käsitleti kaubandussätete
kaudu ka partnerlus- ja koostöölepingute läbirääkimiste raames, mis lõppesid
Mongooliaga 2010. aastal ja mida alustati Austraalia, Kasahstani ja
Venemaaga. Võttes arvesse Cotonou lepingu eesmärki
toetada ulatuslikumat piirkondlikku integratsiooni, ajakohastada majandussuhteid
ja edendada kaubanduse abil majanduskasvu, mida tuletati meelde hiljuti vastu
võetud teatises „Kaubandus, majanduskasv ja areng – kaubandus- ja
investeerimispoliitika kohandamine kõige enam abi vajavate riikide vajadustele”,[3] alustas
EL 2002. aastal Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikidega
läbirääkimisi koostöölepingute sõlmimiseks. Läbirääkimised, sealhulgas
tooraineid käsitlevate sätete üle, jätkuvad kõigi piirkondadega, võttes nõuetekohaselt
arvesse arengupartnerite eesmärke. Mis puutub läbirääkimistesse seoses Venemaa
ühinemisega WTOga (lõppesid 2011. aasta lõpus), siis sõlmis komisjoni
lisaks ühinemisprotokolli raames olemasolevate ekspordimaksudega seoses võetud
kohustustele täiendava kokkuleppe mitte kehtestada ekspordimakse mitmetele
toorainetele. Praegu on WTOga ühinemise läbirääkimised pooleli Kasahstaniga. WTO oli edukas vaidluse lahendamisel, mis
käsitles Hiina rakendatud ekspordipiiranguid üheksale toorainele, mida nähti
WTO eeskirjade rikkumisena. Apellatsioonikogu kinnitas kogu otsuse 2012. aasta
jaanuaris, tõlgendades selgelt ja lõplikult Hiina kohustusi WTO raames. 13. märtsil
2012 esitas EL teise pretensiooni seoses Hiina poolt toorainetele kehtestatud
ekspordipiirangutega, mis hõlmasid 17 haruldast muldmetalli, volframit ja
molübdeeni. Rahvusvahelistel foorumitel käsitleti mitmeid
abistavaid tegevusi, nt püüavad G20 ja OECD edendada ülemaailmset dialoogi
küsimuses, kuidas saavutada toorainete jätkusuutlikku tarnimist tagav raamistik. 2012. aasta aprillis avaldatud ELi
toorainete kaubanduspoliitika teises tegevusaruandes[4] esitati üksikasjalik
teave tooraineid käsitleva algatuse rakendamise kohta kaubanduspoliitika
valdkonnas. Komisjon jätkab vabakaubanduslepingute ja
teiste kahepoolsete raamistike küsimuses toimuvate pooleliolevate ja tulevaste
läbirääkimiste jälgimist, et vajaduse korral tagada toorainete küsimuse
kaalumine ja kaasamine. 5.2. Toorainete küsimust
käsitlevad dialoogid ja diplomaatia Oma 2011. aasta teatises väitis komisjon,
et EL toetab aktiivselt toorainediplomaatiat eesmärgiga kindlustada
strateegiliste partnerluste ja poliitilise dialoogi kaudu juurdepääs
toorainetele, eriti kriitilise tähtsusega toorainetele. Toorainediplomaatia eesmärk on teha
partneritega koostööd strateegiliste partnerluste ja poliitilise dialoogi kaudu,
et vahetada teavet ja teha koostööd tooraineturgudel esinevate probleemide
lahendamise eesmärgil. Nii toimitakse juba Ameerika Ühendriikide, Jaapani,
Venemaa, Argentina, Brasiilia, Columbia, Mehhiko, Uruguay, Gröönimaa, Hiina ja
Vahemere Liidu riikidega, samal ajal on täiendavad dialoogid ettevalmistamisel.
5.2.1. Ameerika Ühendriigid 29. novembril 2011 kinnitas Atlandi-ülene
majandusnõukogu tooraineid käsitleva tegevuskava, mis hõlmab mineraaltoorainete
alaste andmete ühise andmiku ettevalmistamist ja mõlema poole tehtud analüüsi.
Mõlemal poolel soovitati arvesse võtta Euroopa Komisjoni ja Ameerika
Ühendriikide valitsuse käimasolevate uuringute tulemusi toorainevarude
kättesaadavuse, kaubavoogude ja kriitilise tähtsuse kohta ning teisi pakkumist
ja nõudlust käsitlevaid analüüse, näiteks Euroopa Komisjoni ajutise eksperdirühma
2010. aasta aruanne[5]
kriitilise tähtsusega toorainete kohta ning USA energeetikaministeeriumi
toorainestrateegia. Toorainete valdkonnas on kehtestatud Atlandi-ülese
majandusnõukogu innovatiivne tegevuskava,[6] mis hõlmab mitmeid poliitilisi aspekte, sh
kaubandus ja asendamine. 2012. aasta septembris toimus Brüsselis
ELi ja USA ekspertide seminar mineraalsete toorainete voogude ja seotud andmete
kohta. Seminaril võrreldi mõlemale jurisdiktsioonile kättesaadavat teavet esmaste
ja teiseste toorainete kohta, samuti võrreldi kriitilise tähtsusega toorainete
nimekirja läbivaatamise meetodeid ja käsitleti küsimusi, mis hõlmasid valdkondi,
kus teave toorainevoogude kohta on ebapiisav. Euroopa Liit ja Ameerika
Ühendriigid uurivad täiendavaid võimalusi, et luua tooraineid käsitlevate
andmete ühine nimekiri, ja muid vahendeid tooraineid käsitlevate andmete
jagamiseks mõlema poole praegu elluviidava poliitika kontekstis, et võimaldada toorainevarude
usaldusväärset ja mitmekesist tarnimist. Euroopa Liit ja Ameerika Ühendriigid
kavatsevad kindlaks määrata valdkonnad, kus saaks parandada kasutatud
elektroonikaseadmete ringlussevõttu, eriti kui selline ringlussevõtt aitab
kõrvaldada kriitilise tähtsusega toorainete varude vähesuse probleemi ja
vähendada elektroonikaseadmete mõju keskkonnale kogu olelusringi vältel. 2012. aasta
oktoobris toimus Washingtonis kasutatud elektroonikaseadmete haldamise ja majandamise
parimate tavade konverents, kus kohtusid USA valitsuse ja Euroopa Komisjoni
ning Euroopa ja Ameerika ettevõtete ja kutseühingute esindajad, leidmaks uusi
võimalusi Atlandi-üleseks koostööks elektroonikaseadmete romude haldamise
valdkonnas. 5.2.2. Jaapan 2011. aasta oktoobris toimus Washingtonis
ja 2012. aasta märtsis Tokyos seminar, kus keskenduti teadusuuringutele
toorainete valdkonnas, eriti nende ainete asendamise küsimuses. Järgmine
kolmepoolne kohtumine ELi, USA ja Jaapani valitsuste esindajate, Euroopa
Komisjoni ja tööstusharude delegatsioonide osalusel toimub Brüsselis 29.–30. mail 2013.
Käesoleval aastal keskendutakse kriitilise tähtsusega toorainete tõhusa
majandamise uute mudelite väljatöötamisele ja rakendamisele. 5.2.3. Venemaa Tööstuspoliitika dialoogi allrühma kohtumine
Venemaa valitsuse, Euroopa Komisjoni ja tööstusharude delegatsioonide osavõtul
toimus 2012. aasta oktoobris Peterburis. Komisjon andis ülevaate viimaste
arengute kohta tooraine- ja tööstuspoliitika valdkonnas. 5.2.4. Ladina-Ameerika 2011. aastal allkirjastas asepresident Tajani
eellepingud kahepoolse koostöö alustamiseks Tšiili ja Uruguayga toorainete
valdkonnas ja väljastas ühise pressiteate Argentinaga. Eellepingud allkirjastati
2012. aasta mais ka Columbia ja Mehhikoga. Vastastikuse mõistmise memorandumi
rakendamisest Uruguayga räägiti põhjalikumalt 2012. aasta septembris ning
määrati kohalikud kontaktpunktid. Mõlemad pooled nõustusid vahetama parimaid
tavasid ja välja töötama tegevuskava, et tugevdada vastastikust koostööd eelkõige
geoloogiliste teadmiste, keskkonnahoidliku majanduse ja energiatõhususe,
ringlussevõtu, läbipaistvuse, koolituse, jätkusuutlikkuse jt valdkondades.
Uruguayle pakuti võimalust osaleda vaatlejana Euroopa innovatsioonipartnerluses. 5.2.5. Euroopa-Vahemere piirkonna
riigid Novembris 2012 allkirjastati komisjoni ning Maroko
ja Tuneesia vahel vastastikuse mõistmise memorandumid. 2012. aasta oktoobris
toimus Vahemere Liidu riikide osalusel seminar, kus käsitleti tooraineid
Euroopa-Vahemere piirkonna riikide tööstusalase koostöö kontekstis. 5.2.6. Hiina Komisjonil on praegu Hiinaga pooleli kaks
tooraineid käsitlevat dialoogi, üks neist riikliku arengu- ja reformikomitee
metallide töörühmaga ning teine tööstus- ja infotehnoloogia ministeeriumiga.
Viimati nimetatud dialoog toimub 2010. aastal moodustatud toorainete
töörühmas. Viimane kohtumine leidis aset 2012. aasta
märtsis Pekingis ja järgmine kohtumine toimub 2013. aasta teises pooles
Brüsselis. 2013. aasta teises pooles peaksid toimuma ka ringlussevõttu
käsitlev seminar ja Hiina ekspertide tutvumisreis Euroopasse. 5.2.7. Gröönimaa Gröönimaa on Euroopa lähim naaber, kes on maavarade
poolest rikas, ja seal asuvad märkimisväärsed haruldaste muldmetallide varud.
Juunis 2012 allkirjastas komisjon Gröönimaa valitsusega eellepingu toorainealase
koostöö kohta. Gröönimaa ja Euroopa Liit jõudsid kokkuleppele, et teevad ametlikult
koostööd toorainete valdkonnas, laiendades sellisel moel praegu hästi toimivat
koostööd ELi-Gröönimaa lepingu raames. Eellepingus nähakse ette järgmised
koostöövaldkonnad: geoloogilised teadmised; infrastruktuuri analüüs ja maavarade
kasutamisega seotud investeerimisvajadused; konkurentsivõime suurendamine;
kaevandamisega seotud keskkonnaküsimused ja kaevandamise mõju ühiskonnale. Eellepingus juhitakse tähelepanu ka ausa konkurentsi
tingimustele ja turulepääsu tagamisele, sest tänu nendele aspektidele on
koostöö vastastikku kasulik. Nimetatud lepinguga kehtestatud dialoogile
järgnes 2012. aasta septembris Euroopa tööstuse (mäetööstus ja
lõpptarbijad) esindajate osalusel toimunud seminar, kus käsitleti Gröönimaaga tehtava
koostöö potentsiaali. Samal päeval toimus ka seminar komisjoni ja Gröönimaa
valitsuse osalusel, kus käsitleti selle dialoogi tulevikku ja lepiti kokku
konkreetsetes projektides. 6. Arengupoliitika Säästev kaevandamine saab soodustada säästvat
arengut ja teebki seda. ELi arengupoliitikal on tähtis roll
toorainediplomaatias, aidates luua arenguriikide ja ELi jaoks kasulikke
olukordi toorainete valdkonnas. 6.1. Aafrika–ELi ühisstrateegia ja
AKV raamistik Aafrika ja ELi strateegilise partnerluse
kontekstis lubasid mõlemad pooled tõhustada koostööd toorainete valdkonnas.
Aafrika Liidu Komisjoni ja Euroopa Komisjoni kolleegiumide kohtumisel 2010. aasta
juunis määratleti koostöö aluspõhimõtted, mis kinnitati ELi-Aafrika kolmandal tippkohtumisel
2010. aasta novembris ja lisati 2011.–2013. aasta tegevuskavasse. Aafrika Liidu Komisjoni ja Euroopa Komisjoni
vaheline koostöö toorainete ja arengu küsimustes tugineb ELi tooraineid
käsitlevale algatusele ja Aafrika Liidu kaevandamise ja maavarade poliitikale (African
Mining Vision aastast 2009)[7].
Koostöös keskendutakse kolmele valdkonnale: valitsemistava, investeeringud ja
infrastruktuur ning geoloogilised teadmised ja oskused. Komisjon ja
liikmesriigid teevad nendes küsimustes koostööd. EL jääb avatuks Aafrika
riikide taotlustele arengupoliitika programmide raames. Praegu ei ole
piirkondlike ja riiklike programmide raames konkreetseid taotlusi esitatud.
Komisjon kavatseb selles olulises valdkonnas ELi ja Aafrika vahelist koostööd
edendada ka uue üleaafrikalise programmi raames arengukoostöö rahastamisvahendi
abil, nagu on ette nähtud uues mitmeaastases finantsraamistikus 2014–2020. Komisjon on veendunud, et hea valitsemistava on
maavarade jätkusuutliku kasutamise seisukohast väga oluline ning aitab kiirendada
Aafrika majanduskasvu. Seda silmas pidades korraldati 2011. aasta detsembris
Addis Abebas tehnilisel tasandil suutlikkuse suurendamise seminar kaevanduste
maksustamise kohta. Seminari järeldused esitati 2011. aasta detsembris Aafrika
Liidu kaevandusministrite kohtumisel. Aafrika Liidu heakskiidul kavatseb
komisjon sõltuvalt Aafrika Liidu eelarve vabadest vahenditest 2013. aastal
korraldada kaevanduste maksustamist käsitleva jätkuseminari. Ühiskonverentsil tehti
kindlaks ka vajadus suutlikkuse arendamise projekti järele lepingute alaste
läbirääkimiste valdkonnas. Poliitilisel tasandil toimus 2012. aasta jaanuaris
Brüsselis kõrgetasemeline konverents ELi-Aafrika tooraineid käsitleva
partnerluse küsimuses – „Maavaradest tuleneva rikkuse suunamine Aafrika
tegelikku arengusse”. Konverents andis poliitilise tõuke ühise strateegilise
tegevuskava 2011–2013 rakendamiseks ja kaasas sellesse protsessi kõik
sidusrühmad. Rakendamisega seotud soovitusi esitati kõigis kolmes
koostöövaldkonnas. Tooraineid käsitlevas algatuses võttis komisjon
endale kohustuse hinnata ka edaspidi koos Aafrika riikidega mõlema mandri tihedama
koostöö toetamise teostatavust geoloogiliste uuringute valdkonnas ja edendada selles
valdkonnas koostööd mitmepoolsetel foorumitel, nagu UNESCO geoteaduste programm.
Kooskõlas konverentsil esitatud soovitusega tugevdada koostööd Aafrika ja
Euroopa geoloogiliste uuringute valdkonnas kavatsetakse 2013. aastal algatada
selles küsimuses hindamisuuring. Selle eesmärk on moodustada ühisprojektid
Aafrika maardlatega seotud teadmiste parandamiseks, luua võrgustik koolituse tagamiseks
seoses Aafrika uuringutega ning teabevahetuse ja andmete digitaliseerimisega. Selles
protsessis on väga oluline roll Euroopa geoloogilistel uuringutel. Euroopa Investeerimispank on AKV riikide investeerimisrahastu
raames kaevandussektoris aktiivselt esindatud. Hiljutise languse tõttu teatud
maavarade kaevandamise tsüklis ja valitsusväliste organisatsioonide avaldatud
surve tõttu valib pank nüüd hoolikamalt rahastatavaid projekte ja hindab
põhjalikult projektide kasutegureid, pöörates nõuetekohaselt tähelepanu keskkonna-
ja ühiskondlikele aspektidele[8].
6.2. Rahastamise läbipaistvuse
edendamine 2011. aasta teatises lubas komisjon
„edendada finantsteabe suuremat avaldamist mäetööstuse esindajatele, sealhulgas
toetada riigipõhise aruandluse nõude võimalikku kehtestamist”[9]. 25. oktoobril
2011 võttis komisjon vastu seadusandliku ettepaneku, milles nõudis, et väärtpaberibörsil
ametlikult noteeritud ning suured noteerimata ettevõtted, mis tegelevad
kaevanduse (nafta, gaas, maavarad) ja ürgmetsade raiega, peavad avaldama
valitsustele tehtavad maksed (ettevõtte tulumaks, kasutustasud, lõivud,
tootmismaksud, preemiad jt materiaalsed soodustused) riigi- ja projektipõhiselt.
Pärast arutelusid parlamendi ja nõukoguga ning mitmeid kolmepoolseid nõupidamisi
parlamendi, nõukogu ja komisjoniga jõuti poliitilisele kokkuleppele vastava
seadusandliku akti vastuvõtmiseks. Komisjon tegi oma 2010. aasta maksude ja
arengu teatises ja enda 2011. aasta teatises ettepaneku suurendada Euroopa
rahalist ja poliitilist toetust mäetööstuse läbipaistvuse algatusele ning
aidata arenguriike selle rakendamisel. Mäetööstuse läbipaistvuse algatus on
ülemaailmne standard, mis edendab tulude läbipaistvust maavarade poolest
rikastes riikides ning mille kohaselt peavad ettevõtted avaldama valitsustele
tehtavad maksed ja valitsused avaldama ettevõtetelt tegelikult saadud tulud,
suurendades nii läbipaistvust ja vähendades maksustamise vältimist ning korruptsiooni
kaevandustegevuses. Kõik see on väga oluline, sest arenguriikide eelarvet
rahastatakse sageli suures osas nimetatud tegevusest ja tulevikus tulu saamise
võimalus on kõikjal maailmas suureneva nappuse tõttu suur. Mäetööstuse läbipaistvuse algatus liidab
valitsuste, kodanikuühiskonna, nafta-, gaasi- ja kaevandusettevõtete ning
investorite esindajad riiklikuks mitmeid sidusrühmi kaasavaks grupiks. See
omapärane grupp on suurepärane näide hea valitsemistava tagamisest[10]. EL toetab mäetööstuse läbipaistvuse algatust
nii poliitiliselt kui ka rahaliselt. Komisjon on mäetööstuse läbipaistvuse
algatuse nõukogu liige ja kutsub maavarade poolest rikkaid riike üles
algatusega liituma. Rahaliselt on EL otse toetanud mõningaid mäetööstuse
läbipaistvuse algatuse suutlikkuse suurendamisega seotud tegevusvaldkondi, nagu
kaks korda aastas toimuvad mäetööstuse läbipaistvuse algatuse riiklike
koordinaatorite kohtumised, kus on võimalik teostada riiklike koordinaatorite
vastastikuseid eksperdihinnanguid ja suurendada nende suutlikkust. EL annab oma
panuse ka Maailmapanga hallatavasse mäetööstuse läbipaistvuse algatuse mitut
rahastajat hõlmavasse usaldusfondi, mis aitab saavutada järgmisi olulisi
eesmärke: i) abistada riike mäetööstuse läbipaistvuse algatusega
liitumisel või liikmestaatuse säilitamisel; ii) aidata kodanikuühiskonna
organisatsioonidel tõhustada tegevust läbipaistvuse tagamisel ja soovitada
neile, kuidas maksete tasumise kohta avaldatud teavet hästi ära kasutada. 6.3. Tarneahela läbipaistvuse
edendamine 2011. aasta teatises tõdeb komisjon, et
paljud ELi imporditavad toorained toodetakse vaid vähestes riikides, millest
mõnes on poliitiline ja majanduslik stabiilsus vähene[11]. Samas 2011. aasta teatises teeb komisjon ka ettepaneku
„uurida võimalusi läbipaistvuse suurendamiseks kogu tarneahelas ja tegeleda
koos peamiste kaubanduspartneritega olukordadega, kus mäetööstuse tulu
kasutatakse sõdade või sisekonfliktide rahastamiseks”. Komisjon on tihedalt seotud rahvusvahelise püüdlusega
käsitleda konfliktimineraalide küsimust ja toetab igati OECD hoolsuskohustuse juhendit,
mis käsitleb konfliktsetest ja kõrge riskiga piirkondadest pärinevate maavarade
tarneahelate usaldusväärsust. Komisjon osaleb ka ICGLR (Ida-Aafrika järvede
piirkonna rahvusvaheline konverents), OECD ja ÜRO eksperdirühma kohtumistel, kus
käsitletakse tina, volframi ja tantaali vastutustundliku kaevandamise
hoolsuskohustust ning kulla tarneahelate küsimust, ja julgustab ka tööstust seda
juhendit rakendama. 2012. aasta mais alustas uuesti tegevust Ida-Aafrika
järvede piirkonna loodusvarade ebaseadusliku kaevandamise ja nendega kauplemise
rahvusvaheline töökond. See annab rahvusvahelisele kogukonnale ja OECD
sekretariaadile aluse arutelude läbiviimiseks. Maavarade jälgitavuse küsimuses otsib komisjon
võimalusi läbipaistvuse suurendamiseks kogu tarneahela ulatuses, hõlmates
hoolsuskohustust ja tuginedes hästi toimivale Kimberley protsessile,
mäetööstuse läbipaistvuse algatusele, metsaõigusnormide täitmise järelevalvele,
metsahaldusele ja puidukaubandusele (FLEGT). Komisjon uurib ka võimalusi
poliitilise ja rahalise toetuse osutamiseks Ida-Aafrika järvede piirkonna
rahvusvahelise konverentsi loodusvarade ebaseadusliku kasutamise piirkondlikule
algatusele, millega luuakse mehhanism piirkonnas kaevandatavate konfliktivabade
maavarade sertifitseerimiseks. See on osa laiemast ja üldisemast tegevusest, mille
eesmärk on vähendada seost relvastatud rühmituste rahastamise ja loodusvarade
kasutamise vahel Ida-Aafrika järvede piirkonnas ning mis hõlmab ka ELi toetust
OECD vastutustundliku tarneahela haldamise hoolsuskohustuse juhendile. 2012. aasta
detsembris toimus uurimisseminar, kus käsitleti hoolsuskohustust ja uuriti ELi
tegevusvõimalusi. Lisaks käivitas komisjon 2013. aasta märtsis koostöös
sidusrühmadega avaliku arutelu, et kuulda huvitatud osapoolte seisukohti ELi
võimaliku algatuse kohta, mis käsitleb konfliktsetest ja kõrge riskiga
piirkondadest (sõjapiirkonnad, sõja üle elanud piirkonnad ning alad, kus on
poliitilise ebastabiilsuse või rahutuste oht) pärit maavarade vastutustundlikku
kaevandamist. Komisjon langetab avaliku arutelu tulemustele tuginedes otsuse,
kas täiendada ja/või toetada mõistlikult ja tõhusalt pooleliolevaid maavarade
vastutustundliku kaevandamise hoolsuskohustuse algatusi. EL peab selles valdkonnas
tegutsedes võtma arvesse halduskulude koormust tööstuse jaoks, et vältida
tegevusest loobumist kõnealuste riikide poolt. 7. Jätkusuutlike tarnete edendamine ELis (teine
sammas) 7.1. Heade tavade vahetamise
hõlbustamine Komisjon tegutseb peamiselt heade tavade
vahetamise hõlbustajana, kuna paljud mäetööstusega seotud valdkonnad kuuluvad
liikmesriikide pädevusse. 2011. aasta teatises leidis komisjon, et
mäetööstusse tehtavate investeeringute edendamiseks on eriti olulised järgmised
meetmed: –
riikliku maavarade poliitika määratlemine, et
tagada maavarade majanduslikult jätkusuutlik kasutamine, see poliitika peab
olema kooskõlas riigi muude poliitikavaldkondadega, põhinema säästva arengu
põhimõttel ja selle raames tuleb seada ülesandeks asjakohase õigus- ja
teaberaamistiku loomine; –
maavaradega seotud maakasutuse planeerimise
poliitika väljatöötamine, see poliitika hõlmab digitaalseid geoloogiaalaseid
alusteadmisi, läbipaistvaid meetodeid maavarade kindlaksmääramiseks,
piirkondliku ja kohaliku nõudluse pikaajalist prognoosimist ning maavarade
kindlakstegemist ja kaitsmist (arvestades muude maakasutuse sihtotstarvetega),
sealhulgas loodusõnnetuste mõju eest; –
maavarade uuringute ja kaevandamise lubade andmise
korra väljatöötamine, see kord peab olema selge, mõistetav, kindel ja aitama
ühtlustada haldusprotsessi (nt tähtaegade kehtestamine, paralleelsed
loataotlused ja ühtne kontrollpunkt, kui liikmesriikide süsteem seda võimaldab). Pärast komisjoni tooraineid käsitleva algatuse
käivitamist 2008. aastal on juba mitmed liikmesriigid (nt Prantsusmaa,
Saksamaa, Soome, Kreeka, Madalmaad ja hiljuti ka Portugal) välja töötanud
riiklikud strateegiad, mida võib pidada ELi toorainete strateegia täienduseks. 2010. aastal koostas komisjon ka juhendi selle
kohta, kuidas kaevandada ning kaitsta tundlikke ökosüsteeme, avaldades suunised
energia tootmiseks mittekasutatava mäetööstuse ja Natura 2000 kohta[12]. Energia
tootmiseks mittekasutatava mäetööstuse suuniste ja Natura 2000 suuniste
jälgimiseks lisati asjakohased näitajad teiste näitajate hulka. 2009. aastal moodustati maakasutuse
planeerimise, lubade ja geoloogiliste teadmiste alaste heade tavade vahetamise
töörühm, et parandada mäetööstuse tegevusega seotud kehtivat raamistikku.
Töörühm esitas 2010. aasta juunis aruande maavarade poliitika, maakasutuse
planeerimise, lubade ja geoloogilise võrgustikuga seotud heade tavade
vahetamise kohta. Komisjon tegi ettepaneku „hinnata koos
liikmesriikidega ja subsidiaarsuse põhimõtet täielikult arvestades
liikmesriikide poolt kõnealuses valdkonnas võetavate meetmete
järelevalvemehhanismi loomise teostatavust, sealhulgas asjaomaste näitajate
väljatöötamist”. Komisjoni soovitatud näitajad hõlmavad
järgimisi valdkondi: –
riikliku maavarade poliitika näitajad (õigusliku
raamistiku näitajad ja teaberaamistiku näitajad); –
maakasutuse planeerimise näitajad; –
lubade näitajad, sh energeetikaga mitteseotud
kaevandamise suuniste ja Natura 2000 suuniste kohaldamine. Näitajad võimaldavad komisjonil ja liikmesriikidel
hinnata hetkeolukorda ja määrata valdkonnad, kus olukorra parandamine toimub vabatahtlikkuse
alustel. Liikmesriikidelt soovitatud näitajate kohta saadud vastustele
tuginedes teeb komisjon ettepaneku jälgida näitajaid korrapäraselt. Liikmesriikidele
saadeti näitajaid sisaldavad küsimustikud ning esialgseid tulemusi seoses
vastustega käsitleti toorainete tarnerühma kohtumisel, mis toimus 2012. aasta
novembris. Vastanud on enamik liikmesriike, samuti teised riigid, piirkonnad ja
tööstusharud. Käimas on põhjalik analüüs ja hindamine. Tulemused esitatakse
2013. aasta keskel ja neid võetakse arvesse Euroopa
innovatsioonipartnerluse puhul. 7.2. ELi alusteadmiste täiendamine Komisjon tegi ettepaneku hinnata koos
liikmesriikidega riiklike geoloogiliste uuringute koostoime parema
ärakasutamise võimalusi, mis teeks võimalikuks mastaabisäästu, vähendaks
kulusid ja suurendaks ühisprojektide elluviimise potentsiaali (nt maavarade
ühtlustatud andmebaas, Euroopa toorainete aastaraamat). Keskpikas perspektiivis
peaks võimalik koostoime koordineeritult toetama Euroopa täiendatud
alusteadmisi toorainete kohta, võttes eelkõige arvesse ametlikku tegevuskava ja
ELi kõigi liikmesriikide tehtavaid edusamme Euroopa ruumiliste andmete
infrastruktuuri rakendamisel (nagu on kindlaks määratud direktiivis 2007/2/EÜ –
INSPIRE) ning tulevasi võimalusi Copernicuse programmi raames. Oma „tõhusa toorainestrateegia jaoks vajalike
alusteadmiste täiendami[s]e” lubaduse täitmiseks käivitas komisjon mitu
uuringut ja teadusprojekti. 7.2.1. Ressursse ja varusid
käsitlevate andmete kättesaadavus Kuna maavarasid käsitlevad andmed kuuluvad
INSPIRE direktiivi andmete käsitlusalasse, tuleb 2020. aastaks ELi
liikmesriikides parandada maavarade varude, ressursside ja toetustega seotud
andmete/teabe kättesaadavust ja võrreldavust. Kuna esmaste toorainete ressursside ja varude
kohta ei olnud Eurostatil andmeid ja eksisteerib vajadus koguda nimetatud
andmeid otse liikmesriikide geoloogilistest uuringutest, käivitas komisjon
struktureeritud statistiliste andmete uuringu ELi toorainete maardlate
kvaliteedi ja kvantiteedi kohta. Uuringu käigus selgitatakse välja puudujäägid
ja meetmed, mida on vaja rakendada riigiasutustega kokkuleppe saavutamiseks
koostalitlusvõimeliste, sidusate ja järjepidevate andmete esitamiseks. Et parandada
liikmesriikide ja ELi tasandil peamisi tooraineid käsitleva teabe
kättesaadavust poliitika kujundajatele ja otsuste langetajatele ning suurendada
ELi mäetööstuse konkurentsivõimet, on vajalik koostoime uuringutulemuste ja
INSPIRE asjakohaste osade vahel. Uuringus esitatakse ka andmeid, mis
avaldatakse Eurostati hallatava loodusvarade andmekeskuse kaudu. 7.2.2. Innovatiivsed tehnoloogiad ja
võimalikud katserajatised Euroopa innovatsioonipartnerluse keskmise
tähtajaga (2014–2020) eesmärgid hõlmavad kuni kümne innovatiivse katserajatise
loomist toorainete kaevandamiseks, töötlemiseks, tootekujunduseks ja
ringlussevõtuks. Uuringus „Toorained: innovatiivsete tehnoloogiate ja võimalike
katserajatiste uuring” (RAMINTECH) selgitatakse välja võimalikud katserajatised
ELis, mis suudaksid märkimisväärselt parandada jätkusuutlikkust ja toorainete
tarnimist kogu väärtusahela ulatuses ning analüüsida puudujääke, mille suhtes EL
peab pädevust suurendama. See pikk nimekiri koostatakse intensiivse
otsingu käigus asjaomaste valdkondade sidusrühmadelt saadud andmete põhjal nn
kogumisetapis. Projektiga tagatakse, et võetakse arvesse võimalikke arenguid
alusuuringutes, mis jõuavad tõenäoliselt teostatavusuuringu eelsesse etappi
2015. aastaks. Esitatakse tulevaste lahenduste prognoos (aastani 2030).
Projekti raames töötatakse välja kriteeriumid,
näitajad ja meetodid, mis võimaldavad teostada soovitatud katserajatiste pika
nimekirja maatriksanalüüsi, mis tagab õiglase ja läbipaistva valiku.
Kriteeriumid hõlmavad meetodeid, millega määratakse katsetegevuse mõju
juurdepääsule, vastuvõtmisele, jätkusuutlikkusele ja turvalisusele ning mis on
aluseks (veebipõhisele) küsimustikule, mida levitati sidusrühmade hulgas, et
nad saaksid teha ettepanekuid innovatiivsete tehnoloogiate ja katserajatiste kohta. Esitatakse (umbes) kümne katsepiirkonna/-tüübi
põhjalik analüüs illustratiivsete näidetega. See analüüs hõlmab vähemalt kolme
tehnoloogiat igast põhivaldkonnast, mis valiti täiendavaks põhjalikuks
analüüsiks juhtumiuuringuna (nende meetmete analüüs, mida on vaja rakendada
valitud katserajatiste tulemuste ning ühiskonnale (sh VKEd) mõjuvate
kasutegurite kaubanduslikuks muutmiseks. 7.2.3. Euroopa haruldaste muldmetallide
pädevusvõrgustik Haruldaste muldmetallide panus ELi majandusse
on märkimisväärne ja see on eriti oluline kõrgtehnoloogiliste ja
keskkonnasõbralike toodete (elektriautod, fotoelektriline energia ja
energiatõhusad hõõglambid) väljatöötamise ja tootmise seisukohast. Kuna ülemaailmne
nõudlus suureneb ja haruldasi muldmetalle on raske asendada ja ringlusse võtta,
seisab Euroopa nende tarnekindluse tagamisel silmitsi mitmete probleemidega.
Alates 2013. aastast kogutakse andmeid tuuleenergia tootmiseks kriitilise
tähtsusega toorainete neodüümi ja düsproosiumi (magnetid turbiinides)
importimise kohta eesmärgiga koostada ametlik statistika tollitariifide uute
statistiliste erikoodide abil. Euroopa Parlamendi nõudmisel kuulutas komisjon
välja konkursi professionaalse toetuse saamiseks eesmärgiga rajada Euroopa haruldaste
muldmetallide pädevusvõrgustik (ERECON), mis tooks kokku Euroopa ülikoolide,
teadusasutuste, poliitikakujundamise, mõttekodade ja tööstusharude eksperdid ning
eksperdid väljastpoolt ELi, et edendada heade tavade vahetamist haruldaste
muldmetallide valdkonnas, suurendada arusaamist haruldaste muldmetallide
eriomadustest, esitada soovitusi seoses uuringutega ning edendada haruldaste
muldmetallide jätkusuutlikku kaevandamist, ringlussevõttu ja asendamist. ERECONi peaeesmärk peaks seega olema raamistiku
tagamine, mis võimaldaks pooltel oma teadmistele ja erialastele teadmistele tuginedes
tulemuslikult osaleda haruldasi muldmetalle käsitlevates aruteludes eespool
nimetatud valdkondades. ERECON peaks püüdma tagada põhjaliku arusaama
haruldaste muldmetallide ringlussevõtust ja asendamisest, aga hõlmama ka nende
väärtusahela aspekte, sh uurimist, kaevandamist, töötlemist ja rafineerimist,
mis on ELi jätkusuutliku tarne seisukohast olulised. ERECONi projekt peaks vajaliku
organisatsioonilise struktuuri kehtestamise ja võimaluste kasutamise teel
hõlbustama ekspertide seas avatud ja laiaulatuslikku arutelu, et luua
tippkeskuste võrgustik, koostoime ja tagada valdkondadeülene vahetus teadmiste
süvendamiseks haruldaste muldmetallide tõhusaima kasutuse ning nende
kaevandamise ja rafineerimise valdkonnas. Komisjon käivitab 2013. aasta esimeses
pooles ERECONi tippkeskuste võrgustiku ja valdkondadevahelise liidu. Võrgustik
peaks aktiivselt toimima umbes kaks aastat, mille jooksul kohtuvad neli
ekspertide töörühma erinevatel seminaridel, kus arutletakse haruldaste muldmetallide
kaevandamise üle, räägitakse muldmetallidest kui töötlemise võimaldajatest ning
nende peamistest kasutusaladest. 7.2.4. Teadusprojektid Teadus- ja arendustegevust toorainete
valdkonnas toetatakse ELi seitsmenda raamprogrammi raames peaaegu 200 miljoni
euroga nii tööstustehnoloogia ja keskkonna programmist kui ka sotsiaalmajanduse
ja humanitaarteaduste programmist. Üle 60 miljoni euro kulub juba käimasolevatele
projektidele. ProMine teadusprojekt on parandanud
geoloogilisi teadmisi ja andnud täiendavat teavet Euroopa esmaste toorainete
potentsiaali kohta. EuroGeoSource teadusprojekt esitab ühtlustatud
ruumilisi, geoloogilisi ja geograafilisi andmeid, mis kasutavad (testivad)
täies ulatuses maavarade ja energiaressursside INSPIRE õiguslikke andmeid ning
INSPIRE veebipõhist jaotatud infrastruktuuri. Mõlemad algatused annavad teavet, mis on
vajalik maakasutuse planeerimise ja strateegilise planeerimise seisukohast,
sest pikaajalised otsused – kaevandamisse tehtavad investeeringud ja lubade
väljastamiseks vajalikud toimingud – tuginevad andmete kvaliteedile ja
kättesaadavusele. ProMine ja I2MINE projekte rakendatakse
mäetööstuse, toorainete kaevandamise ning käitlemise valdkonnas. EURARE projekt
käsitleb haruldaste metallide uurimist ja kasutamist ning läbirääkimisi
peetakse mitme projekti üle (RECLAIM, REMANENCE, RECYVAL NANO), mis on seotud
haruldaste metallide ringlussevõtuga kõrgtehnoloogiliste jäätmevoogude jaoks. Toorainetega seotud projektid keskenduvad
peamiselt haruldaste muldmetallide (DRREAM, ROMEO, NANOPYME ja REFREEPERMAG)
ning plaatina rühma metallide (FREECATS ja NEXT-GEN-CAT) vähendamisele ja
asendamisele. 2013. aastal alustatakse järgmiste
projektide rakendamist: „Maavarade kaevandamine ja töötlemine äärmuslikes
oludes (süvameri / arktilised alad)” ja „Toorainete tarnimise Euroopa
teabevõrgustik”. Praegu peetakse läbirääkimisi kolme teadusprojekti üle, mis
käsitlevad kriitilise tähtsusega toorainete asendamist ja hõlmavad Jaapani töörühmaga
kooskõlastatud tegevust. Komisjon teostab eriotstarbelisi uuringuid ELi
toorainestrateegia väljatöötamise toetamiseks oma Teadusuuringute Ühiskeskuse
tööprogrammi kaudu, pöörates eelkõige tähelepanu tarnekindlusega seotud
probleemidele toote tarneahelas ning olelusringi haldamise võimalustele, sh
ökodisaini abil, ning 2012. aastal keskendus seminar tarneahela
jätkusuutlikkuse hindamise meetoditega seotud aspektidele[13]. Lisaks
avaldati 2011. aastal aruanne,[14]
kus hinnati energeetikasektori toorainete vajadust Euroopa energiatehnoloogia strateegilise
kava rakendamisel, määratleti kriitilise tähtsusega metallid, mille tarnimise
katkemine takistab taastuvate energiaallikate kasutamist. 2013. aasta
suvel avaldab Teadusuuringute Ühiskeskus ulatuslikuma jätku-uuringu. Komisjon hõlbustab ka sidusrühmadevahelist
suhtlust viiel Euroopa tehnoloogiaplatvormil: jätkusuutlikud maavarad
(ETP-SMR), Manufuture (tootmine), EuMaT (kõrgtehnoloogilised materjalid),
SusChem (säästev keemia) ja metsapõhiste tööstusharudega (FTP) seotud ehitustehnoloogia
(ECTP). ERA-MIN toorainete võrgustik alustas tööd 2011. aasta
novembris ja selle eesmärk on suurendada liikmesriikide ametiasutuste ja ka riiklike
sidusrühmade kaasatust. CRM_Innonet (seitsmendast raamprogrammist rahastatav
kooskõlastusmeede) käivitati 1. novembril 2012. See on dünaamiline
avatud võrgu algatus dialoogi soodustamiseks ja ideede vahetamiseks ning koostoime
edendamiseks kriitilise tähtsusega toorainete asendamise valdkonnas. 7.3. Teadustegevuse ja oskuste
edendamine Komisjon tunnustab teadustegevuse ja oskuste
olulist rolli Euroopa toorainete probleemide käsitlemisel ja lubab „toetada ka
edaspidi Euroopa tasandil valdkondlike kutseoskusi käsitlevate nõukogude
loomist, kui initsiatiiv tuleb sidusrühmadelt (nt sotsiaalpartnerid või
asjaomased vaatluskeskused); edendada toorainete väärtusahelaga seotud teadus-
ja arendustegevust, sealhulgas kavandamist, töötlemist ja asendamist”. Loodetakse, et programmi Horisont 2020
kontekstis nähakse tooraineprobleemi ühiskonna ees seisva lahendamist vajava
ülesandena, mis kajastub ka eraldatud eelarves. Euroopa Innovatsiooni- ja
Tehnoloogiainstituudi (EIT) raamistikus lisas komisjon toorained EIT
strateegilisse innovatsioonikavasse 2014–2020 ning määras toorained üheks 2014. aastal
käivitatava teadmis- ja innovaatikakogukonna teemaks. Koostööd olulisemate tehnoloogiat edendavate riikidega
toetatakse Atlandi-ülese majandusnõukogu USAga sõlmitud
innovatsioonipartnerluse raames. Toimunud on kaks kolmepoolset seminari ELi,
USA ja Jaapani osavõtul: üks Washingtonis oktoobris 2011 ja teine Tokyos
märtsis 2012, kus keskenduti ühistele meetoditele tooraineid käsitleva
teadustegevuse valdkonnas, pöörates eelkõige tähelepanu asendamise küsimusele.
Kolmas ELi, USA ja Jaapani kolmepoolne konverents kriitilise tähtsusega toorainete
kohta toimub Brüsselis 29.–30. mail 2013. Seal keskendutakse kriitilise
tähtsusega toorainete tõhusa majandamise uute mudelite väljatöötamisele ja
rakendamisele. Euroopa innovatsioonipartnerluse teatis hõlmab
teadustegevuse ja oskustega seotud eesmärke. 8. Ressursitõhususe soodustamine ja
ringlussevõtu edendamine (kolmas sammas) 8.1. Jäätmeid käsitlevate ELi kehtivate
õigusaktide parem rakendamine ja nende täitmise tõhusam tagamine ringlussevõtu
ja ressursitõhususe edendamiseks 2011. aasta teatises tegi komisjon
järgmised ettepanekud: –
vaadata läbi jäätmetekke vältimise ja jäätmete
ringlussevõtu temaatiline strateegia, et töötada välja hea tava peamiste,
eelkõige kahjuliku keskkonnamõjuga tooraineid sisaldavate jäätmevoogude kogumiseks
ja käitlemiseks; vajaduse korral parandada ringlussevõtu statistika
kättesaadavust; –
toetada ressursitõhususega seotud teadustegevust ja
katsemeetmeid ning ringlussevõtu ja tagasimaksesüsteemidega seotud
majanduslikke stiimuleid; –
teostada jäätmeid käsitleva ELi õigustiku
järelhindamine, hinnates muu hulgas ka valdkondi, kus erinevaid jäätmevooge
käsitlevaid õigusakte võiks ühtlustada; see hõlmaks ka jäätmeid käsitlevate ELi
eeskirjade rikkumise eest antavate hoiatuste ja määratud karistuste tõhusust; –
vaadata läbi säästva tarbimise ja tootmise
tegevuskava, et teha kindlaks, milliseid täiendavaid meetmeid kõnealuses
valdkonnas veel tuleks võtta; –
analüüsida ökodisaini vahendite väljatöötamise
teostatavust, et i) edendada toorainete tõhusamat kasutamist, ii) tagada
toodete ringlussevõetavus ja vastupidavus ning iii) edendada teiseste
toorainete kasutamist toodetes, eelkõige ökodisaini direktiivi kontekstis[15], ning –
töötada välja uued algatused, et parandada ELi
ringlussevõtu valdkonna konkurentsivõimet, võttes eelkõige kasutusele uued
turupõhised vahendid, millega soodustatakse teiseste toorainete kasutamist. Komisjon lisas uude integreeritud
tööstuspoliitikasse ka jätkusuutlikkusega, sh jäätmetega seotud küsimused[16]. 2012. aastal käivitas komisjon viie jäätmevooge
käsitleva direktiivi ja jäätmehoolduseesmärkide nn sobivuskontrolli. Energiamõjuga toodete ökodisaini määruste
(MEErP) ettevalmistamise meetodeid vaadatakse praegu läbi ressursitõhususe parandamiseks.
Ökodisaini direktiiv võimaldab kehtestada tootele nõuded seoses olulise
keskkonnamõjuga. Selle analüüsi toetamiseks töötas komisjoni Teadusuuringute
Ühiskeskus hiljuti välja ja kohaldas ressursitõhususe hindamiseks mitmeid
kriteeriume hõlmavaid meetodeid, keskendudes taaskasutusele, ringlussevõtule, ringlussevõetavale
sisule, prioriteetsete ressursside kasutamisele ja vastupidavusele[17]. 8.2. Jäätmesaadetiste määruse
täitmise parem tagamine Jäätmete ebaseadusliku keskkonda viimise
probleem ilmneb ka siis, kui toimub jäätmesaadetiste ebaseaduslik vedu kolmandatesse
riikidesse. Kooskõlastatud kontrollikampaania raames, mis viidi ajavahemikul 2008–2011
läbi 22 Euroopa riigis, leidis keskkonnaõiguse rakendamise ja jõustamise
Euroopa Liidu võrgustik (IMPEL), et 19 % kontrollitud saadetistest
rikkusid ELi jäätmesaadetiste määrust. 37 % neist olid ebaseaduslikud
saadetised[18].
Kontrolle teostati sihtotstarbeliselt, nii et see arv ei pruugi hõlmata kõiki
saadetisi. Jäätmesaadetiste määruse rakendamisel ja selle
täitmise tagamisel tuvastatud puudujääkide kõrvaldamiseks tegi
komisjon 2011. aasta teatises järgmised ettepanekud: –
võtta kasutusele täpsed ja kohaldatavad jäätmete
kontrollistandardid kogu ELis; nii on võimalik teha täiendavaid jõupingutusi,
et lihtsustada jäätmesaadetiste kontrollimist tolliasutuste poolt; –
kaaluda seitsmendas raamprogrammis teadustegevuseks
ettenähtud vahendite kasutamist, et aidata parandada tehnoloogiat, mis
võimaldab jäätmesaadetiste ebaseaduslikke vedusid avastada, kindlaks teha,
nende teekonda jälgida ja asukohta kindlaks määrata; –
uurida, kas jäätmevoogude ekspordi suhtes oleks
võimalik kohaldada ringlussevõtuga tegelevate ettevõtjate üleilmset
sertifitseerimissüsteemi, mis põhineb keskkonnaohutust tagavatel
halduskriteeriumidel; –
IMPELi võrgustikust lähtuvalt teha liikmesriikidega
koostööd, et hinnata, kas on teostatav ametlik ELi tasandi mehhanism ELi
õigustiku täitmise tagamiseks. Nii konsulteeris komisjon 2011. aastal
sidusrühmadega ja avalikkusega ELi seadusandlusega jäätmesaadetiste kontrollimiseks
kehtestatavate võimalike kriteeriumide ja nõuete küsimuses. Ebaseaduslike
jäätmesaadetiste arvu vähendamiseks hindab komisjon praegu võimalike tulevaste
seadusandlike ja mitteseadusandlike meetmete mõju. Ülemaailmse sertifitseerimisskeemi kohaldamise
teostatavuse hindamiseks käivitas komisjon uuringu, mis lõppes hiljuti.
Jäätmete eksporti reguleeritakse jäätmesaadetiste määrusega, kus määratletakse
kohustused ja jõustamismeetmed, mida liikmesriigid ja jäätmete eksportijad
peavad rakendama, et oleks tagatud jäätmete keskkonnaohutu eksportimine,
transportimine ja käitlemine. Praegu ei eksisteeri aga mehhanismi, mille abil
asutused ja/või eksportijad saaksid näidata, et taaskasutuse eesmärgil
eksporditavaid jäätmeid käideldakse vastavalt jäätmesaadetiste määrusele.
Nimetatud uuringu eesmärk oli seega üksikasjalikult kirjeldada eksisteerivaid
ELi, kolmandate riikide ja maailma standardeid, mida kohaldatakse jäätmete
ringlussevõtuga tegelevate ettevõtete ja/või sarnaste ettevõtete suhtes,
hindamaks, milliste meetmete abil saaks tagada EList kolmandatesse riikidesse
eksporditavate jäätmete keskkonnaohutu käitlemise ning esitada erinevaid
võimalusi jäätmete keskkonnaohutu käitlemise tõendamiseks ja kontrollimiseks,
visandades kõigi otseselt ja kaudselt seotud sidusrühmade ja asutuste jaoks
eelised ja puudused. Komisjon hindab nüüd tihedas koostöös asjaomaste
sidusrühmadega parimat edasist tegevust. USAga Atlandi-ülese majandusnõukogu raames
toimuva rahvusvahelise koostöö raames oli üks viiest võimaliku koostöö
valdkonnast koostöö jäätmesaadetiste ja ringlussevõtu vallas. Oktoobris 2012
toimus Washingtonis Atlandi-ülese ettevõtjatevahelise dialoogi / Atlandi-ülese
majandusnõukogu raames seminar kasutatud elektroonikaseadmete haldamise ja majandamise
parimate tavade kohta. Komisjon kavatseb korraldada seminari „Parimad
tavad ebaseaduslike jäätmesaadetiste peatamiseks – näitlik harjutus kolmes
peamises sadamas (Antwerpen, Rotterdam, Hamburg)”. Kasutades seitsmendast raamprogrammist
ebaseaduslike saadetiste märkamise, tuvastamise, jälgimise ja nende asukoha
määramise tehnoloogia parandamiseks eraldatud vahendeid, telliti uuring, mis
hõlmab nii tehnilisi kui ka mittetehnilisi teadusuuringuid ebaseaduslike
saadetiste märkamiseks ja nende asukoha määramiseks. 9. Iga-aastane teemakohane üritus ja
kooskõlastamine Komisjon lubas pidada korrapäraselt avalikku
arutelu, korraldades igal aastal teemakohase ürituse, kus suurendatakse
teadlikkust meie ees seisvatest probleemidest ja tehakse kokkuvõte edusammudest[19]. 2011. aasta üritus keskendus tooraineid
käsitleva algatuse arengupoliitika aspektidele. 26. jaanuaril 2012 toimus
kõrgetasemeline Aafrika ja ELi konverents toorainete kohta. 2013. aasta teemakohane iga-aastane üritus
keskendub Euroopa innovatsioonipartnerlusele. [1] Critical Metals in Strategic Energy Technologies:
Assessing Rare Metals as
Supply-Chain Bottlenecks in Low-Carbon Energy Technologies (Kriitilise tähtsusega metallid strateegilistes
energiatehnoloogiates: hinnang haruldaste metallide kui tarneahela
kitsaskohtade kohta vähese süsinikdioksiidiheitega energiatehnoloogiates), R. L.
Moss, E. Tzimas, H. Kara, P. Willis ja J. Kooroshy, Euroopa Komisjon,
Teadusuuringute Ühiskeskus, Energeetika ja Transpordi Instituut, 2011. [2] Komisjoni
teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele
ning Regioonide Komiteele „Toorainete kättesaadavus Euroopa
heaoluks tulevikus. Ettepanek tooraineid käsitlevaks Euroopa
innovatsioonipartnerluseks” (COM(2012) 82 final). [3] Komisjoni
teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele
ning Regioonide Komiteele „Kaubandus, majanduskasv ja areng – kaubandus- ja
investeerimispoliitika kohandamine kõige enam abi vajavate riikide
vajadustele”, COM(2012) 22 final. [4] „EU Trade Policy for Raw Materials, Second Activitiy Report” („ELi kaubanduspoliitika
toorainete valdkonnas – teine tegevusaruanne”, Euroopa Komisjon, kaubanduse
peadirektoraat, mai 2012. [5] „Critical raw materials for the EU” („ELi jaoks esmatähtsad toorained”), ajutise töörühma aruanne kriitilise
tähtsusega toorainete määratlemise kohta, juuli 2010. [6] Atlandi-ülese
innovaatilise partnerluse tegevuskava, Atlandi-ülene majandusnõukogu, 27. oktoober 2009. [7] Africa
Mining Vision, Aafrika Liit, veebruar 2009. [8] Cotonou
lepingu (2003–2008) esimese finantsprotokolliga eraldati kaevandussektorile
566 miljonit eurot, mis moodustas 15 % AKV investeerimisvahendite ja
Euroopa Investeerimispanga omavahendite esialgsest summast. [9] USA
võttis 2010. aasta juulis vastu avaldamise nõude (USA Dodd-Franki seaduse
jaotis 1504), mille kohaselt peavad kõik USA väärtpaberibörsil noteeritud
kaevandusettevõtted (nafta, maagaas, maavarad) riigi- ja projektipõhiselt
avaldama valitsustele tehtud maksed (kasutustasud, lõivud, tootmismaksud,
preemiad jt materiaalsed soodustused). Kõnealuse seaduse jõustamiseks võttis
USA väärtpaberibörsi komisjon 22. augustil 2012. aastal vastu
lõplikud rakendamiseeskirjad. [10] Kuna
mäetööstuse läbipaistvuse algatus keskendub rahvusvaheliste ettevõtete poolt
oma asukohariigile tehtavate maksete läbipaistvusele (ettevõtete maksud,
kasutustasud jm), aitab see oluliselt kaasa arengukava edendamisele. Selle
põhjal saavad maavarade poolest rikaste riikide parlamendid ja kodanikuühiskond
teha päringuid, et mõista ja hinnata, kas nende riigile tehakse vajalikke makseid. Praegu püütakse
mäetööstuse läbipaistvuse algatusega tugevdada aruandlusega seotud nõudeid, et
veelgi parandada valitsemistava mäetööstuse läbipaistvuse algatusega liituda
soovivates ja juba liitunud riikides. See hõlmab muu hulgas ka kirjeldust mäetööstuse
tulude jaotamise kohta (eelarve alusel ja selle väliselt), piirkondlike ülekandmiste
avalikustamist, lepingute läbipaistvust (avalikkuse juurdepääs) ja
projektipõhise aruandluse kehtestamist. Nende
muudatustega suurendab mäetööstuse läbipaistvuse algatus enda kui olulise
vahendi rolli ELi arengupoliitika eesmärkide saavutamisel, edendades
läbipaistvust ja riigisisest aruandekohustust ning parandades seeläbi maavarade
poolest rikastes riikides valitsemistava riigi ja ettevõtete tasandil. [11] Ühe sellise suurenenud riskiga riigi – Kongo Demokraatliku Vabariigi –
puhul leiab OECD, et teatud maavaradega (tantaal, volfram, tina ja kuld)
kauplemine võib halvendada piirkondlikku konflikti Ida-Kongo teatud
piirkondades. [12] Euroopa Komisjoni suunised, mis käsitlevad uusi energeetikaga
mitteseotud kaevandamise valdkondi Natura 2000 tingimuste alusel, Euroopa
Komisjon, juuli 2010. [13] http://lct.jrc.ec.europa.eu/assessment/ResourceSecurity-SecuritySupply. [14] http://ec.europa.eu/dgs/jrc/index.cfm?id=1410&obj_id=14150&dt_code=NWS&lang=en?. [15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta direktiiv 2009/125/EÜ, mis käsitleb raamistiku kehtestamist
energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks. [16] Komisjoni
teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele
ning Regioonide Komiteele „Tugevam Euroopa tööstus majanduse kasvuks ja
taastumiseks – tööstuspoliitika ajakohastatud teatis”, COM(2012) 582 final. [17] Viimistletud meetodid ja suunavad dokumendid indeksite koostamiseks,
mis hõlmavad taaskasutust/ringlussevõttu, ringlussevõetavat sisu,
prioriteetsete ressurssside kasutust, ohtlike ainete kasutust, vastupidavust. Ardente F., Mathieux, F. Euroopa Komisjon,
Teadusuuringute Ühiskeskus, Keskkonna ja jätkusuutlikkuse instituut, 2012
(http://lct.jrc.ec.europa.eu/pdf-directory/Report%203%20-%20Refined%20methods%20and%20guidance%20documents-final.pdf). [18] EMP
aruanne „Jäätmete liikumine üle ELi sise- ja välispiiride”, nr 7/2012. [19] Komisjon moodustas talituse sisese toorainete töökonna, eesmärgiga
suunata ELi toorainete strateegia edasist rakendamist. See vastab ka Euroopa Parlamendi 13. oktoobri 2011. aasta
resolutsioonis esitatud üleskutsele. Töökonna esimene kohtumine toimus 26.
aprillil 2012.