EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 01968L0151-20040501
First Council Directive of 9 March 1968 on co-ordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, with a view to making such safeguards equivalent throughout the Community (68/151/EEC)
Consolidated text: Rådets første direktiv af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (68/151/EØF)
Rådets første direktiv af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (68/151/EØF)
1968L0151 — CS — 01.05.2004 — 003.001
Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah
PRVNÍ SMĚRNICE RADY ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 065, 14.3.1968, p.8) |
Ve znění:
|
|
Úřední věstník |
||
No |
page |
date |
||
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2003/58/ES ze dne 15. července 2003, |
L 221 |
13 |
4.9.2003 |
Ve znění:
Akt o přistoupení Dánska, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska |
L 73 |
14 |
27.3.1972 |
|
L 291 |
17 |
19.11.1979 |
||
L 302 |
23 |
15.11.1985 |
||
C 241 |
21 |
29.8.1994 |
||
L 236 |
33 |
23.9.2003 |
PRVNÍ SMĚRNICE RADY
ze dne 9. března 1968
o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření
(68/151/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 3 písm. g) této smlouvy,
s ohledem na Obecný program pro odstranění omezení svobody usazování ( 1 ), a zejména na hlavu VI tohoto programu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu ( 2 ),
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru ( 3 ),
vzhledem k tomu, že koordinace uvedená v čl. 54 odst. 3 písm. g) a v Obecném programu pro odstranění omezení svobody usazování je naléhavá, zejména s ohledem na akciové společnosti a společnosti s ručením omezeným, neboť činnost těchto společností často překračuje hranice státních území;
vzhledem k tomu, že koordinace vnitrostátních předpisů týkajících se zveřejňování, platnosti závazků těchto společností a neplatnosti těchto společností nabývá zvláštního významu zejména s cílem zajištění ochrany zájmů třetích osob;
vzhledem k tomu, že se v těchto oblastech musí být předpisy Společenství přijat současně pro tyto společnosti, neboť poskytují vůči třetím osobám pouze záruku obchodního jmění;
vzhledem k tomu, že zveřejňování má umožnit třetím osobám seznámit se se základními listinami společnosti a s některými údaji, které se jí týkají, zejména s údaji o osobách, které jsou oprávněny společnost zavazovat;
vzhledem k tomu, že ochrana třetích osob musí být zajištěna předpisy, které v co největší míře omezují důvody neplatnosti závazků přijatých jménem společnosti;
vzhledem k tomu, že je za účelem zajištění právní jistoty ve vztazích mezi společností a třetími osobami a stejně tak mezi společníky nezbytné omezit případy neplatnosti a zpětného účinku prohlášení neplatnosti a stanovit krátkou lhůtu pro námitky třetích osob proti tomuto prohlášení,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Koordinační opatření stanovená touto směrnicí se použijí na právní a správní předpisy členských států, které se vztahují na tyto formy společností:
— v Německu:
— die Aktiengesellschaft, die Kommanditgesellschaft auf Aktien, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;
— v Belgii:
—
de naamloze vennootschap, |
la société anonyme, |
de commanditaire vennootschap op aandelen |
la société en commandite par actions, |
de personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid; |
la société de personnes à responsabilitée limitée; |
— ve Francii:
— la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée, la société par actions simplifiée;
— v Itálii:
— società per azioni, società in accomandita per azioni, società a responsabilità limitata;
— v Lucembursku:
— la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée;
— v Nizozemsku:
— de naamloze vennootschap, de besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid;
— ve Spojeném království:
— companies incorporated with limited liability;
— v Irsku:
— companies incorporated with limited liability;
— v Dánsku:
— aktieselskab, kommanditaktieselskab, anpartsselskab;
— v Řecku:
— ανώνυμη εταιρία, εταιρία περιωρισμένης ευθύνης, ετερόρρυθμη κατά μετοχές εταιρία;
— ve Španělsku:
— la sociedad anónima, la sociedad comanditaria por acciones, la sociedad de responsabilidad limitada;
— v Portugalsku:
— a sociedade anónima de responsabilidade limitada, a sociedade em comandita por acções, a sociedade por quotas de responsabilidade limitada;
— v Rakousku:
— die Aktiengesellschaft, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;
— ve Finsku:
— yksityinen osakeyhtiöprivat aktiebolag,julkinen osakeyhtiöpublikt aktiebolag;
— ve Švédsku:
— aktiebolag;
— v České republice:
— společnost s ručením omezeným, akciová společnost;
— v Estonsku:
— aktsiaselts, osaühing;
— na Kypru:
— δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση, ιδιωτικές εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση;
— v Lotyšsku:
— akciju sabiedrība, sabiedrība ar ierobežotu atbildību, komanditsabiedrība;
— v Litvě:
— akcinė bendrovė, uždaroji akcinė bendrovė;
— v Maďarsku:
— részvénytársaság, korlátolt felelősségű társaság;
— na Maltě:
— kumpanija pubblika/public limited liability company,kumpanija privata/private limited liability company;
— v Polsku:
— spółka z ograniczoną odpowiedzialnością, spółka komandytowo-akcyjna, spółka akcyjna;
— ve Slovinsku:
— delniška družba, družba z omejeno odgovornostjo, komanditna delniška družba;
— na Slovensku:
— akciová spoločnosť, spoločnosť s ručením obmedzeným.
ODDÍL 1
Zveřejňování
Článek 2
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění povinného zveřejňování alespoň následujících listin a údajů týkajících se společností:
a) akt, kterým se společnost zakládá, a stanovy, pokud jsou obsaženy v samostatném aktu;
b) změny aktů uvedených v písmenu a), včetně prodloužení trvání společnosti;
c) po každé změně aktu, kterým se společnost zakládá, nebo stanov, úplné znění změněného aktu v platném znění;
d) jmenování, ukončení funkce a totožnost osob, které jako statutární orgán společnosti nebo členové takového orgánu
i) jsou oprávněny zastupovat společnost vůči třetím osobám a v soudních řízeních,
ii) účastní se správy, dozoru nebo kontroly společnosti;
při zveřejnění musí být uvedeno, zda osoby, které jsou oprávněny zastupovat společnost, tak mohou činit samostatně nebo společně;
e) alespoň jednou ročně výši upsaného základního kapitálu, jestliže akt, kterým se společnost zakládá, nebo stanovy uvádějí schválený základní kapitál, pokud jakékoliv navýšení upsaného základního kapitálu nevyžaduje změnu stanov;
f) Účetní doklady za každé účetní období, které je třeba zveřejnit v souladu se směrnicemi Rady 78/660/EHS ( 4 ), 83/349/EHS ( 5 ), 86/635/EHS ( 6 ) a 91/674/EHS ( 7 );
g) každé přemístění sídla společnosti;
h) likvidaci společnosti;
i) soudní rozhodnutí o neplatnosti společnosti;
j) jmenování, totožnost a pravomoci likvidátorů, pokud tyto pravomoci nevyplývají výslovně a výlučně z právního předpisu nebo stanov společnosti;
k) ukončení likvidace a výmaz z obchodního rejstříku v členských státech, kde má tento výmaz právní účinky.
▼M1 —————
Článek 3
1. V každém členském státě je veden spis buď v ústředním rejstříku, obchodním či podnikovém rejstříku pro každou společnost, která je v něm zapsána.
2. Všechny listiny a všechny údaje, které musí být zveřejněny podle článku 2, jsou vloženy do spisu nebo zapsány do rejstříku; předmět zápisů do rejstříku musí být v každém případě uveden ve spisu.
Členské státy zajistí, že společnosti a další osoby nebo orgány mající oznamovací povinnost nebo povinnost při oznamování spolupracovat budou moci nejpozději dnem 1. ledna 2007 ukládat všechny dokumenty a údaje povinně zveřejňované podle článku 2 v elektronické formě. Kromě toho mohou členské státy vyžadovat, aby všechny společnosti nebo některé jejich formy ukládaly všechny takové dokumenty a údaje nebo některé jejich druhy v elektronické formě.
Všechny dokumenty a údaje uvedené v článku 2, které se ukládají v papírové nebo elektronické formě nejpozději od 1. ledna 2007, musí být vedeny ve spise nebo zapsané v rejstříku v elektronické formě. K tomuto účelu členské státy zabezpečí, aby všechny dokumenty a údaje ukládané v papírové formě nejpozději od 1. ledna 2007, byly převedeny prostřednictvím rejstříku do elektronické formy.
Dokumenty a údaje uvedené v článku 2, které se až do 31. prosince 2006 ukládají v papírové formě, nebude nutné automaticky převádět prostřednictvím rejstříku do elektronické formy. Členské státy však zabezpečí, že budou převedeny do elektronické formy prostřednictvím rejstříku po obdržení žádosti o zveřejnění v elektronické formě podané v souladu s pravidly přijatými pro provádění odstavce 3.
3. Na žádost musí být možné získat úplnou nebo částečnou kopii každé listiny nebo každého údaje, které jsou uvedeny v článku 2. Nejpozději od 1. ledna 2007 mohou být žádosti do rejstříku předávány v papírové nebo elektronické formě podle volby žadatele.
Ode dne, který si každý členský stát zvolí sám, nejpozději však dnem 1. ledna 2007, musí být z rejstříku možné získat kopie uvedené v prvním pododstavci v papírové nebo elektronické formě podle volby žadatele. To se týká všech listin a údajů bez ohledu na to, zda byly uloženy před zvoleným dnem nebo po něm. Členské státy však mohou rozhodnout, že dokumenty a údaje nebo některé jejich druhy uložené v papírové formě do data nebo před datem, které nesmí být pozdější než 31. prosince 2006, nebude možné získat z rejstříku v elektronické formě, uplynula-li stanovená lhůta mezi dnem uložení a dnem, kdy byla žádost rejstříku podána. Tato lhůta musí činit nejméně deset let.
Poplatky za vyhotovení úplné nebo částečné kopie listiny nebo údaje podle článku 2 na papíře nebo elektronicky nesmí převýšit správní náklady.
Kopie předané na papíře jsou ověřeny, ledaže žadatel na tomto ověření netrvá. Kopie předané elektronicky se neověřují, pokud o to žadatel výslovně nepožádá.
Členské státy přijmou potřebná opatření, aby zabezpečily, že ověření kopií v elektronické formě zaručí věrohodnost původu i neporušenost obsahu přinejmenším prostřednictvím zaručeného elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy ( 8 ).
4. Listiny a údaje uvedené v odstavci 2 se zveřejní ve vnitrostátním věstníku určeném pro tento účel členským státem buď v plném, nebo zkráceném znění, nebo prostřednictvím odkazu oznamujícího uložení dokumentu ve spisu nebo jeho zápis do rejstříku. Vnitrostátní věstník určený pro tento účel může být veden v elektronické formě.
Členské státy se mohou rozhodnout, že nahradí zveřejňování ve vnitrostátním věstníku jiným, stejně účinným způsobem, který bude přinejmenším využívat systému umožňujícího přístup k zveřejněným informacím v chronologickém sledu prostřednictvím centrální elektronické platformy.
5. Společnost se může dovolávat listin a údajů vůči třetím osobám až po zveřejnění uvedeném v odstavci 4, ledaže prokáže, že tyto třetí osoby tyto listiny nebo údaje znaly.
U úkonů, které proběhly do šestnáctého dne po tomto zveřejnění, se nelze dovolávat těchto listin a údajů vůči třetím osobám, které prokáží, že nebylo možné, aby listiny nebo údaje znaly.
6. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zabránění jakéhokoli nesouladu mezi obsahem informací zveřejněných v souladu s odstavcem 4 a obsahem rejstříku nebo spisu.
V případě nesouladu se však nelze dovolávat textu zveřejněného v souladu s odstavcem 4 vůči třetím osobám; třetí osoby se jej však mohou dovolávat, ledaže společnost prokáže, že znaly texty uložené ve spisu nebo zapsané v rejstříku.
7. Třetí osoby se mohou vždy dovolávat listin a údajů dosud nezveřejněných, ledaže má nezveřejnění za následek jejich neúčinnost.
8. Pro účely tohoto článku se „v elektronické formě“ rozumí, že informace jsou prostřednictvím zařízením na elektronické zpracování (včetně digitální komprese) a ukládání dat odeslány z výchozího místa a přijaty na místě určení a v úplnosti odesílány, přenášeny a přijímány způsobem stanoveným členskými státy telegraficky, rádiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky.
Článek 3a
1. Listiny a údaje, které podléhají zveřejnění podle článku 2, se vyhotovují a ukládají v jednom z jazyků povolených jazykovými pravidly platnými v členském státě, kde je veden spis uvedený v čl. 3 odst. 1.
2. Kromě povinného zveřejňování uvedeného v článku 3 umožní členské státy, aby listiny a údaje uvedené v článku 2 mohly být dobrovolně zveřejněny v souladu s článkem 3 v kterémkoli úředním jazyce Společenství.
Členské státy mohou nařídit, aby překlad takových listin a údajů byl ověřen.
Členské státy přijmou potřebná opatření na usnadnění přístupu třetím osobám k dobrovolně zveřejněným překladům.
3. Kromě povinného zveřejnění uvedeného v článku 3 a dobrovolného zveřejnění podle odstavce 2 tohoto článku mohou členské státy umožnit, aby dotyčné listiny a údaje byly zveřejněny v souladu s článkem 3 v kterémkoli jiném jazyce.
Členské státy mohou nařídit, aby překlad takových listin a údajů byl ověřen.
4. V případě nesouladu mezi listinami a údaji zveřejněnými v úředních jazycích rejstříku a překladem dobrovolně zveřejněným se překladu dobrovolně zveřejněného nelze dovolávat vůči třetím osobám. Třetí osoby se však mohou dovolávat překladu dobrovolně zveřejněného, ledaže společnost prokáže, že znaly znění, které bylo předmětem povinného zveřejnění.
Článek 4
Členské státy stanoví, že dopisy a objednávkové listy v papírové nebo jiné formě mají obsahovat tyto údaje:
a) informace nezbytné k identifikaci rejstříku, u kterého je veden spis uvedený v článku 3, a číslo zápisu společnosti do tohoto rejstříku;
b) právní formu společnosti, sídlo společnosti a případně údaj, že společnost je v likvidaci.
Jestliže je v těchto listinách zmínka o základním kapitálu společnosti, musí se údaj týkat upsaného a splaceného základního kapitálu.
Členské státy stanoví, že internetové stránky společností budou obsahovat alespoň údaje uvedené v prvním pododstavci a případně odkaz na upsaný a splacený základní kapitál.
Článek 5
Každý členský stát určí osoby, které mají povinnost splnit náležitosti zveřejnění.
Článek 6
Členské státy stanoví přiměřené sankce pro případ
a) nezveřejnění účetních dokladů tak, jak to stanoví čl. 2 odst. 1 písm. f);
b) neuvedení povinných údajů stanovených v článku 4 na obchodních dokumentech nebo internetové stránce společnosti.
ODDÍL II
Platnost závazků společnosti
Článek 7
Jestliže byly provedeny úkony jménem společnosti předtím, než tato společnost nabyla právní subjektivity, a jestliže společnost nepřevezme závazky vyplývající z těchto úkonů, odpovídají za tyto závazky bez omezení společně a nerozdílně osoby, které jednaly, pokud není dohodnuto jinak.
Článek 8
Splnění náležitostí zveřejnění údajů týkajících se osob, které jsou jako orgán společnosti oprávněny společnost zastupovat, způsobuje, že se nelze dovolávat jakékoli nesrovnalosti v jejich jmenování vůči třetím osobám, ledaže společnost prokáže, že byly těmto třetím osobám známy.
Článek 9
1. Společnost je vázána úkony svých orgánů vůči třetím osobám, i když tyto úkony nespadají do předmětu podnikání této společnosti, ledaže tyto úkony překračují pravomoci, které jim právní předpis svěřuje nebo umožňuje těmto orgánům svěřit.
Členské státy však mohou stanovit, že společnost není vázána, jestliže tyto úkony překračují rámec předmětu podnikání, pokud prokáže, že třetí osoba věděla, že úkon tento předmět překračuje, nebo o tom nemohla vzhledem k okolnostem nevědět, přičemž pouhé zveřejnění stanov nepostačuje k poskytnutí tohoto důkazu.
2. Omezení pravomocí orgánů společnosti, která vyplývají ze stanov nebo z rozhodnutí příslušných orgánů, se nikdy nelze dovolávat vůči třetím osobám, i když byla zveřejněna.
3. Jestliže vnitrostátní právní předpisy stanoví, že oprávnění zastupovat společnost může být odchylně od obecné právní úpravy v této oblasti svěřeno stanovami jediné osobě nebo několika osobám jednajícím společně, mohou tyto právní předpisy stanovit možnost dovolat se tohoto ustanovení stanov vůči třetím osobám za podmínky, že se týká obecné pravomoci zastupování; možnost dovolání se tohoto ustanovení stanov vůči třetím osobám je upravena v článku 3.
ODDÍL III
Neplatnost společnosti
Článek 10
Ve všech členských státech, jejichž právní předpisy nestanoví předběžnou správní nebo soudní kontrolu při zakládání společnosti, musí být akt, kterým se společnost zakládá, a stanovy, jakož i jejich změny úředně ověřeny.
Článek 11
Právní předpisy členských států mohou upravovat režim neplatnosti společností pouze za následujících podmínek:
1. neplatnost musí být stanovena soudním rozhodnutím;
2. o neplatnosti lze rozhodnout pouze v následujících případech:
a) chybí akt, kterým se společnost zakládá, nebo nebyly dodrženy náležitosti předběžné kontroly či forma úředního ověření;
b) skutečný předmět podnikání je protiprávní nebo je v rozporu s veřejným pořádkem;
c) v aktu, kterým se společnost zakládá, nebo ve stanovách není uvedena obchodní firma společnosti nebo výše jednotlivých vkladů základního kapitálu nebo celková výše upsaného základního kapitálu, nebo předmět podnikání;
d) nebyla dodržena ustanovení vnitrostátních právních předpisů vztahujících se na minimální splacení základního kapitálu;
e) nezpůsobilost k právním úkonům všech zakládajících společníků;
f) skutečnost, že v rozporu s vnitrostátními právními předpisy upravujícími společnost je počet zakládajících společníků nižší než dva.
Kromě těchto případů neplatnosti nepodléhá společnost žádnému důvodu neexistence, absolutní neplatnosti, relativní neplatnosti nebo prohlášení ze neplatnou.
Článek 12
1. Možnost dovolat se soudního rozhodnutí o neplatnosti vůči třetím osobám se řídí článkem 3. Námitka proti rozhodnutí příslušející třetí osobě, pokud je stanovena ve vnitrostátních právních předpisech, je přípustná pouze ve lhůtě šesti měsíců ode dne vyhlášení soudního rozhodnutí.
2. Neplatnost vede k likvidaci společnosti tak, jako je tomu u zrušení.
3. Aniž jsou dotčeny důsledky likvidace společnosti, zůstává platnost závazků společnosti nebo závazků přijatých vůči ní neplatností nedotčena.
4. Právní předpisy každého členského státu mohou upravit důsledky neplatnosti mezi společníky.
5. Majitelé podílů nebo akcií jsou i nadále povinni splatit upsaný a nesplacený základní kapitál v té míře, v jaké to vyžadují závazky přijaté vůči věřitelům.
ODDÍL IV
Obecná ustanovení
Článek 13
Členské státy uvedou v účinnost všechny změny svých právních a správních předpisů nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
U naamloze vennootschappen nizozemského práva jiných než těch, které jsou uvedeny ve stávajícím čl. 42 písm. c) nizozemského obchodního zákoníku, vstoupí povinnost zveřejňování stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. f) v platnost až 30 měsíců po oznámení této směrnice.
Členské státy mohou stanovit, že první zveřejnění úplného znění stanov v podobě vyplývající ze změn, ke kterým došlo od založení společnosti, bude poprvé požadováno až při další změně stanov, nebo pokud k ní nedojde, nejpozději do 31. prosince 1970.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
( 1 ) Úř. věst. 2, 15.1.1962, s. 36/62.
( 2 ) Úř. věst. 96, 28.5.1966, s. 1519/66.
( 3 ) Úř. věst. 194, 27.11.1964, s. 3248/64.
( 4 ) Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2003/38/ES (Úř. věst. L 120, 15.5.2003, s. 22).
( 5 ) Úř. věst. L 193, 18.7.1983, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/51/ES (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16).
( 6 ) Úř. věst. L 372, 31.12.1986, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/51/ES.
( 7 ) Úř. věst. L 374, 31.12.1991, s. 7.
( 8 ) Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12.