EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62018CO0646
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 11. april 2019.
OD mod Ryanair DAC.
Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EU) nr. 1215/2012 – fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning – artikel 26 – stiltiende værnetingsaftale – krav om sagsøgtes fremmøde.
Sag C-646/18.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 11. april 2019.
OD mod Ryanair DAC.
Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EU) nr. 1215/2012 – fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning – artikel 26 – stiltiende værnetingsaftale – krav om sagsøgtes fremmøde.
Sag C-646/18.
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 11. april 2019 –
Ryanair
(Sag C-646/18) ( 1 )
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EU) nr. 1215/2012 – fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning – artikel 26 – stiltiende værnetingsaftale – krav om sagsøgtes fremmøde«
Retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning nr. 44/2001 – aftale om værneting – sagsøgtes fremmøde uden at gøre indsigelse mod kompetencen for den ret, for hvilken sagen er indbragt – begreb – sagsøgte har ikke afgivet indlæg eller givet fremmøde – udelukket
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1215/2012, art. 26, stk. 1)
(jf. præmis 21-24 samt konkl.)
Konklusion
Artikel 26, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse i en sag som den i hovedsagen omhandlede, hvor sagsøgte hverken har afgivet indlæg eller er fremmødt.
( 1 ) – EUT C 25 af 21.1.2019.