EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0612
REPORT FROM THE COMMISSION 31st ANNUAL REPORT ON MONITORING THE APPLICATION OF EU LAW (2013)
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 30. ÅRSBERETING OM KONTROL MED GENNEMFØRELSEN AF EU-RETTEN (2013)
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 30. ÅRSBERETING OM KONTROL MED GENNEMFØRELSEN AF EU-RETTEN (2013)
/* COM/2014/0612 final */
BERETNING FRA KOMMISSIONEN 30. ÅRSBERETING OM KONTROL MED GENNEMFØRELSEN AF EU-RETTEN (2013) /* COM/2014/0612 final */
Indledning
Kommissionen kontrollerer, om medlemsstaterne
opfylder deres forpligtelser i henhold til EU‑retten, dvs. om de gennemfører
EU-direktiverne fuldstændigt og korrekt og anvender den gældende EU-ret
korrekt. I den forbindelse kan Kommissionen dels på eget initiativ
formelt gøre indsigelse mod medlemsstaternes gennemførelse af EU-retten, dels
reagere på andragender fra Europa-Parlamentet eller klager fra borgere,
virksomheder, NGO'er og andre interesserede, der afslører mulige overtrædelser
af EU-retten, f.eks. forkert gennemførelse eller mangelfuld anvendelse af
EU-retten. Inden Kommissionen griber til retslig
handling, søger den at rette op på problemerne og sørge for, at EU-retten
gennemføres korrekt ved at føre en struktureret dialog med medlemsstaten gennem
EU Pilot. Hvis dette ikke lykkes, indleder Kommissionen den formelle procedure
(ved at sende en åbningsskrivelse til medlemsstaten, jf. artikel 258 i TEUF)[1]. Hvis en
medlemsstat ikke tilpasser sin lovgivning eller praksis efter EU-retten i forbindelse
med den formelle traktatbrudsprocedure, kan Kommissionen indbringe sagen for
Domstolen, jf. artikel 258 i TEUF, og eventuelt anmode om økonomiske sanktioner
(efter artikel 260, stk. 2 eller 3, i TEUF). Den 31. årsberetning om kontrol med
gennemførelsen af EU-retten gennemgår resultaterne inden for en række
nøgleaspekter af gennemførelsen af EU-retten og giver et overblik over
strategiske spørgsmål[2].
1. Gennemførelse af direktiver
1.1 Forsinket
gennemførelse
En for sen
gennemførelse af direktiverne er et vedvarende problem, der forhindrer borgerne
i at få gavn af mærkbare fordele. Nedbringelsen af den forsinkede gennemførelse
har længe været en af Kommissionens politiske prioriteter: "De
overtrædelser, som indebærer de største risici, og som har de alvorligste
konsekvenser for borgerne og erhvervslivet, [...] bør gives højeste prioritet.
Disse kategorier omfatter: manglende meddelelse af nationale foranstaltninger
til gennemførelse af direktiver eller anden meddelelsespligt …"[3]. Der skulle gennemføres flere direktiver i 2013
end i det foregående år (74 mod 56 i 2012), men færre end i 2011 (131). Der var
dog kun en lille stigning i nye tilfælde af forsinket gennemførelse i 2013 i
forhold til de foregående år (i 2013 blev der indledt 478 nye traktatbrudsprocedurer
om forsinket gennemførelse sammenlignet med 447 i 2012, 1 185 i 2011 og
855 i 2010). Ved udgangen af 2013 var der 390 åbne traktatbrugssager
vedrørende forsinket gennemførelse, hvilket svarer til et fald på 6,7 % i
forhold til de 418 sager, der var åbne ved udgangen af 2012. Kommissionen
afsluttede flere traktatbrudssager om forsinket gennemførelse i 2012 og 2013,
end den indledte, og antallet af åbne traktatbrudssager af denne type nåede
derfor det laveste punkt i fem år i slutningen af 2013. Nedenstående tabel indeholder nøgletal[4] for
traktatbrudsprocedurer vedrørende forsinket gennemførelse indledt af
Kommissionen i 2013: Nedenstående tabel viser traktatbrudssager
vedrørende forsinket gennemførelse fordelt på medlemsstat[5]: De fire politikområder, hvor der blev
indledt flest traktatbrudssager vedrørende forsinket gennemførelse i 2013, var
miljø (168), sundhed og forbrugere (58), det indre marked og
tjenesteydelser (47) og transport (36). 20 af traktatbrudsprocedurerne over for medlemsstaterne
blev indledt på grund af forsinket gennemførelse af direktivet om industrielle
emissioner[6]
og direktivet om indførelse af nye regler om forfalskede lægemidler i
fællesskabskodekset for humanmedicinske lægemidler[7]. Derudover var
19 medlemsstater indblandet i traktatbrudsprocedurer vedrørende forsinket
gennemførelse af direktivet om tilpasning af en række bestemmelser vedrørende
etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser på grund af Kroatiens
tiltrædelse[8].
Der blev indledt 17 procedurer vedrørende direktivet om minimumslagre af råolie
og/eller olieprodukter[9].
16 medlemsstater havde ikke gennemført og/eller meddelt deres
gennemførelsesbestemmelser til direktivet om forvaltere af alternative
investeringsfonde[10]
og direktivet om retten til tolke- og oversættelsesbistand i straffesager[11] inden for den
fastsatte frist. 15 medlemsstater modtog en åbningsskrivelse som følge af den
forsinkede gennemførelse af direktivet om begrænsning af anvendelsen af visse
farlige stoffer i elektronisk udstyr[12].
1.2 Indbragte sager for Domstolen i henhold til artikel
258/artikel 260, stk. 3, i TEUF
I henhold til artikel 260, stk. 3, i
TEUF kan Kommissionen, når den indbringer en sag om forsinket gennemførelse for
Domstolen i henhold til artikel 258 i TEUF, fastlægge økonomiske
sanktioner uden at skulle afvente en første dom. Formålet med denne nyskabelse
i Lissabontraktaten er at give medlemsstaterne et stærkere incitament til at
gennemføre direktiverne inden for de frister, der fastsættes af de lovgivende
instanser. Kommissionen fastsætter de beløb, den finder passende, i
overensstemmelse med meddelelsen om gennemførelsen af artikel 260, stk. 3, i
TEUF[13]. I 2013 indbragte Kommissionen fortsat en række
traktatbrudssager vedrørende forsinket gennemførelse for Domstolen med
anmodning om daglige tvangsbøder efter artikel 260, stk. 3, i TEUF.
Ni medlemsstater var involveret i 14 sådanne afgørelser i 2013:
Belgien, Bulgarien, Estland, Rumænien, Det Forenede Kongerige (to sager hver)
og Østrig, Cypern, Polen og Portugal (én sag hver). De daglige tvangsbøder
ligger på mellem 4 224 EUR og 148 177,92 EUR. Størstedelen
af tvangsbøderne i forbindelse med forsinket gennemførelse af direktiver er
blevet uddelt inden for energi. Kommissionen har endnu ikke foreslået Domstolen
at anvende faste beløb[14].
Medlemsstaterne har i løbet af 2013 øget
indsatsen for en fuld gennemførelse, før Domstolen afsiger dom. Sammen med de
øvrige sager, der blev indledt efter artikel 258 og 260, stk. 3, i TEUF i de
foregående år, var der imidlertid stadig 12 verserende sager vedrørende
forsinket gennemførelse, som Kommissionen havde besluttet at henvise til
Domstolen[15]
med forslag om daglige tvangsbøder: Estland, Rumænien og Slovenien (to sager
hver) og Østrig, Belgien, Cypern, Tyskland, Polen og Portugal (én sag hver)[16].
2. Indledende procedurer
Kommissionen undersøger problemer med
gennemførelse og/eller anvendelse af EU-retten på eget initiativ, eller når
disse anmeldes til Kommissionen. Borgere, virksomheder og
interesseorganisationer bidrager i høj grad til kontrollen med opfyldelsen af
de forpligtelser, der følger af EU-retten, ved at indsende klager om
myndighedernes manglende efterlevelse. Når Kommissionen er blevet gjort
opmærksom på et problem, følger den op herpå med en struktureret dialog med den
relevante medlemsstat gennem EU Pilot med henblik på at løse problemet.
2.1 Afdækning af
problemer
2.1.1 Klager og andragender
Borgere,
virksomheder, NGO'er og andre organisationer indgiver hyppigt klager til
Kommissionen. Kommissionen fastlagde sine egne regler for behandling af klager
i en meddelelse fra 2002, som blev ajourført i 2012 .[17] I 2013 var borgerne, virksomhederne og
organisationerne fortsat meget aktive i deres indberetning af eventuelle
overtrædelser af EU-retten. Kommissionen modtog flere nye klager (3 505)
end i nogen af de tre foregående år (der blev indgivet 3 141 klager i
2012, 3 115 i 2011 og 3 349 i 2010). Det samlede antal åbne
klagesager steg derfor med ca. 19 % i 2013. Nedenstående tabel viser
nøgledata[18]
for klager: Nye klager -
De tre medlemsstater, der er indgivet flest klager mod, er:
Italien: 472 klager, de fleste vedrørende
beskæftigelse (120), det indre marked og tjenesteydelser (81) og miljø
(64)
Spanien: 439 klager, især vedrørende
beskæftigelse (100), retlige anliggender og miljø (65 hver) og
Tyskland: 297 klager, de fleste vedrørende
retlige anliggender (64), det indre marked og tjenesteydelser (57) og
miljø (53).
72 % af klagerne vedrørte følgende fem
politikområder: retlige anliggender (590), miljø (520), det indre marked og
tjenesteydelser (494), beskæftigelse (470) og beskatning og toldunion (452). Behandlede klager - Efter en indledende vurdering af over 3 000 indgivne klager i 2013
indledte Kommissionen bilaterale drøftelser med de relevante medlemsstater i
forbindelse med 487 klager med henblik på at fastslå, om der var tale om
overtrædelser af EU-retten[19].
Klager, der førte til bilaterale drøftelser, omhandlede oftest miljø,
beskatning og toldunion og det indre marked og tjenesteydelser (henholdsvis 82,
78 og 70 sager åbnet i EU Pilot), og vedrørte navnlig følgende medlemsstater:
Italien: 57 nyåbnede sager i EU Pilot,
hvoraf de fleste omhandler klager vedrørende det indre marked og
tjenesteydelser (14), miljø (11) og beskatning og toldunion (6)
Frankrig: 50 nyåbnede sager i EU Pilot, som
overvejende vedrører beskatning og toldunion (13), beskæftigelse (7) og
erhvervspolitik (7), og
Spanien: 42 nyåbnede sager i EU Pilot, især
vedrørende beskæftigelse (9), erhvervspolitik (8) og miljø (8).
Europa-Parlamentet henledte gennem andragender
og spørgsmål Kommissionens opmærksomhed på mangler i medlemsstaterne
gennemførelse og anvendelse af EU-retten inden for følgende områder:
Miljø:
Der er allerede indledt formelle
traktatbrudsprocedurer over for Italien på grund af landets angiveligt
manglende overholdelse af EU-reglerne om industrielle emissioner og
princippet om, at forureneren betaler, i ILVA-stålværket (i Taranto)[20]
og den mulige ukorrekte gennemførelse af visse bestemmelser i direktivet
om miljøkonsekvensvurdering[21]
og
Der blev åbnet andre sager i EU Pilot på
grund af andre mulige overtrædelser af reglerne vedrørende
affaldshåndtering, vandforvaltning og naturbeskyttelse i seks andre
medlemsstater
Indre anliggender: Kommissionen fulgte op på ventetiderne ved Spaniens grænse til
Gibraltar[22],
som var blevet anmeldt af Europa-Parlamentet og i flere klager fra
borgere, med et besøg på stedet og efterfølgende henstillinger til både de
spanske og britiske myndigheder[23]
Retlige anliggender: Kommissionen har indledt en undersøgelse om diskrimination på
grund af religion og fulgte med endnu en åbningsskrivelse op på en
traktatbrudssag, der tidligere var indledt over for Belgien på grund af
ukorrekt anvendelse af forordningen om det europæiske
tvangsfuldbyrdelsesdokument[24]
Transport:
Kommissionen sendte Østrig en åbningsskrivelse vedrørende mulig
overtrædelse af princippet om ikkediskrimination i forbindelse med
fastsættelse af afgifter ved Felbertauernovergangen
Sundhed:
Kommissionen indledte seks undersøgelser vedrørende påståede overtrædelser
af EU-reglerne om fødevaresikkerhed, kosmetik og dyrevelfærd
Beskatning:
Initiativer fra Europa-Parlamentet fik Kommissionen til at øge sin
opmærksomhed på afgiftsreglerne i forbindelse med mobile arbejdstagere, og
Landbrug og udvikling af landdistrikterne: Kommissionen indledte en undersøgelse efter et spørgsmål fra
Europa-Parlamentet vedrørende påstået overtrædelse af reglerne for
økologisk landbrug.
2.1.2 Sager på Kommissionens eget initiativ
Foruden at reagere på klager kontrollerer
Kommissionen også, at EU-retten gennemføres korrekt på eget initiativ. I 2013
blev der indledt 1 023 undersøgelser (i forhold til 791 i 2012). Transport, miljø og retlige anliggender var de
tre politikområder, hvor der blev udpeget flest potentielle overtrædelser
(henholdsvis 256, 199 og 144 nye sager i EU Pilot). Det drejede sig primært om
Italien, Grækenland og Spanien (henholdsvis 67, 61 og 58 nye EU Pilot-sager).
2.2 Problemløsning
Formålet med Kommissionens traktatbrudspolitik
er at tilskynde til en korrekt anvendelse af EU-retten så hurtigt som muligt.
EU Pilot er et initiativ fra Kommissionen, der skal hjælpe med at besvare
spørgsmål og løse problemerne i forbindelse med anvendelsen af EU-retten i
overensstemmelse med EU-retten. EU Pilot understøttes af en online database og
et kommunikationsværktøj og giver mulighed for hurtigt at løse problemerne,
idet hele processen i princippet bør være afsluttet inden for 20 uger. Dialogen
gennem EU Pilot gør det lettere at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der
følger af EU-retten, ved hurtigt at løse problemerne til fordel for borgere og
virksomheder. Antallet af EU Pilot-sager er steget gradvist
de sidste tre år (der blev åbnet 1 021 nye sager i 2011 og 1 405 i
2012). Til trods for at Kommissionen lukkede 16 % flere EU Pilot-sager i
2013 (1 366 i forhold til 1 175), er antallet af åbne sager stadig
10 % højere end det foregående år. Nedenstående diagram indeholder
nøgletal for EU Pilot for 2013[25]: 1 502 nye sager i 2013 - Dette tal dækker over 479 sager som følge af klager og 1023 nye
sager på Kommissionens eget initiativ. 1 366 sager blev lukket i 2013 - Ud af de 1 330 behandlede EU Pilot-sager i 2013 lukkede
Kommissionen 934 sager, fordi medlemsstaten gav et tilfredsstillende svar. Det
betyder, at medlemsstaterne løste 70,22 % af sagerne, hvilket er en mindre
stigning siden 2012 (68,34 %)[26].
I 2013 fulgte Kommissionen op på 396 EU
Pilot-sager ved at indlede formelle traktatbrudsprocedurer (334 i 2012). Disse
omfatter 79 sager inden for transport, 71 inden for miljø og 50 inden for
beskatning og toldunion. Spanien, Italien, og Frankrig var de lande, der var
genstand for flest traktatbrudssøgsmål efter behandling af sager i EU Pilot
(henholdsvis 34, 33 og 32 sager). 1 462 verserende EU Pilot-sager - Ved udgangen af 2013 vedrørte de fleste verserende EU Pilot-sager
Italien (147), Frankrig (112) og Spanien (107). Hvad angår politikområder, var
miljø fortsat det førende område med 396 verserende sager fulgt af retlige
anliggender (210) og transport (200).
3. Traktatbrudsprocedurer
Hvis en medlemsstat ikke retter op på den
påståede overtrædelse af EU-retten, og finder Kommissionen, at forpligtelserne
i henhold til EU-retten ikke er opfyldt, kan den indlede en
traktatbrudsprocedure efter artikel 258 i TEUF[27]
og siden indbringe sagen for Domstolen. Kommissionen indledte i 2013 761 nye
traktatbrudsprocedurer. Italien var modtager af de fleste af Kommissionens
åbningsskrivelser (58) efterfulgt af Frankrig (44) og Spanien (41). Hvad angår
politikområder, vedrørte størstedelen af procedurerne miljø, transport og
sundhed (henholdsvis 223, 94 og 69 åbningsskrivelser). Derudover sendte
Kommissionen 217 begrundede udtalelser til medlemsstaterne i 2013. Italien,
Rumænien og Belgien modtog flest (henholdsvis 20, 15 og 14). Kommissionen
rettede flest begrundede udtalelser til medlemsstaterne vedrørende miljø,
energi og beskatning og toldunion (henholdsvis 52, 38 og 29). Ved udgangen af sidste år var der 1 300
åbne traktatbrudsprocedurer.[28]
Antallet af åbne traktatbrudssager er faldet løbende - fra næsten
2 100 sager i 2010 til 1 775 sager i 2011 og 1 343 i
2012. Nedenstående tabeller viser det samlede antal åbne traktatbrudsprocedurer
vedrørende ukorrekt gennemførelse og/eller anvendelse fordelt på medlemsstater
og politikområder: Den blå
del af bjælkerne: procedurer vedrørende forsinket gennemførelse
Den røde del af bjælkerne: ukorrekt gennemførelse
og/eller ukorrekt anvendelse af EU-retten
De sorte
tal: samlet antal verserende traktatbrudssager over for medlemsstaten Dialogen mellem medlemsstaterne og
Kommissionen fortsætter under den formelle procedure med henblik på at sikre
gennemførelsen så hurtigt som muligt. Statistikkerne bekræfter, at
medlemsstaterne gør en stor indsats for at rette op på deres overtrædelser, før
Domstolen afsiger sin dom[29].
I 2013 var situationen som følger: •
Kommissionen lukkede 484 traktatbrudssager
efter at have sendt en åbningsskrivelse •
200 sager blev lukket, efter at der var sendt
en begrundet udtalelse til medlemsstaten, og
47 traktatbrudssager blev lukket (eller
trukket tilbage fra Domstolen), efter at Kommissionen havde besluttet at
indbringe sagen for Domstolen.
I alt blev 731 traktatbrudssager lukket, før
Domstolen afsagde sin dom efter artikel 258 i TEUF, fordi den relevante
medlemsstat havde påvist, at den var i overensstemmelse. Domstolen afsagde i
2013 52 domme efter artikel 258 i TEUF, heraf faldt 31 (59,6 %) ud til
fordel for Kommissionen. Domstolen afsagde flest domme mod Frankrig (8, hvoraf
2 var til fordel for medlemsstaten), Polen (6/2), Spanien (5/0), Italien,
Irland og Nederlandene (henholdsvis 4/1, 4/1 og 4/2). Beskatning og toldunion
(24), transport (11) og miljø (7) var de tre politikområder, hvor
Domstolen afsagde flest domme i 2013. Medlemsstaterne træffer ofte de nødvendige
foranstaltninger for at opfylde Domstolens domme rettidigt. Ved udgangen af
2013 fandt Kommissionen dog, at 113 af de domme, der var afsagt efter artikel
258 i TEUF, endnu ikke var fuldt opfyldt af de relevante medlemsstater. De
fleste af disse sager vedrørte Spanien (14), Grækenland (13) og Italien (12) og
omhandlede miljø (40), transport (18) og beskatning og toldunion (17). Ud af disse 113 sager var 9 allerede indbragt
for Domstolen for anden gang efter artikel 260, stk. 2, i TEUF. I
princippet kan Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF pålægge den
relevante medlemsstat at betale et fast beløb og/eller en (daglig) tvangsbøde,
hvor det faste beløb skal betales omgående, mens tvangsbøden skal betales
løbende, indtil medlemsstaten fuldt ud har opfyldt den første og anden dom. I
2013 blev der afsagt fem domme efter artikel 260, stk. 2, i TEUF.
Domstolen pålagde Belgien[30],
Tjekkiet[31],
Luxembourg[32]
og Sverige[33]
tvangsbøder, mens den afviste Kommissionens sag mod Tyskland[34].
4. Den politiske udvikling
En korrekt og rettidig gennemførelse og
anvendelse af EU-retten er et af elementerne i Kommissionens agenda for smart
regulering.
4.1 Målrettet EU-regulering
I 2013 indledte
Kommissionen programmet for målrettet og effektiv regulering (REFIT) som opfølgning
på meddelelsen om målrettet EU-regulering fra 2012[35]. Som led i
REFIT gennemføres en kortlægning og screening af den gældende EU-ret med
henblik på at sørge for, at lovgivningen er egnet til formålet og fjerne de
bureaukratiske og administrative hindringer og samtidig bevare fordelene ved
EU-lovgivningen. I forbindelse med REFIT udpeges de områder, hvor Kommissionen:
vil foreslå en forenklet lovgivning og mindre bureaukrati, ikke vil træffe
foranstaltninger, vil trække forslag tilbage eller ophæve dem eller vil
foretage en analyse af, hvor byrderne kan reduceres. De første resultater blev
offentliggjort i et arbejdsdokument[36],
som blev efterfulgt af en meddelelse[37],
der fremhævede specifikke tiltag til ændringer, ophævelser, tilbagetrækninger
eller vurderinger af lovgivningen. Meddelelsen bekræftede, at der også burde
følges op på de vedvarende problemer med anvendelsen af EU-retten i forbindelse
med REFIT.
4.2 Gennemførelsesplaner
For at hjælpe de kompetente nationale
myndigheder med at sørge for en korrekt gennemførelse og anvendelse af
EU-reglerne har Kommissionen i stigende grad samarbejdet med medlemsstaterne om
gennemførelsesplaner. Disse planer udpeger de største trusler mod en rettidig
og korrekt gennemførelse af ny (eller ændret) EU-lovgivning og foreslår
eventuelle tiltag fra de nationale myndigheders side til at afbøde disse
trusler. Der fulgte f.eks. gennemførelsesplaner med
Kommissionens forslag om: •
nedbringelse af nationale emissioner af visse
luftforurenende stoffer[38]
•
ændring af direktivet[39] om
EF-rammebestemmelser for nukleare anlægs nukleare sikkerhed[40] •
reguleringen af betalingstjenester i det indre
marked[41]
•
styrkelse af uskyldsformodningen og retten til at
være til stede under retssagen i straffesager[42]
•
retssikkerhedsgarantier for børn, der er mistænkt
eller tiltalt i straffesager[43] •
foreløbig retshjælp til mistænkte eller tiltalte,
der frihedsberøves, og retshjælp i sager angående europæiske arrestordrer[44] •
pakkerejser og formidlede rejsearrangementer[45] og •
visse bestemmelser om søgsmål i henhold til
national ret angående erstatning for overtrædelser af konkurrencereglerne[46].
4.3 Forklarende
dokumenter
Mens
medlemsstaterne har ansvaret for at gennemføre direktiverne korrekt og
rettidigt, er det Kommissionens rolle som traktaternes vogter at kontrollere,
at dette sker. Derfor skal de oplysninger, som medlemsstaterne indsender til
Kommissionen, være klare og præcise. I 2011 indførte de europæiske
institutioner og medlemsstaterne en ny ramme, inden for hvilken medlemsstaterne
indsender oplysninger om, hvordan de har gennemført direktivet i deres
nationale lovgivning. Det blev besluttet, at disse supplerende oplysninger
("forklarende dokumenter") skal indgives i velbegrundede tilfælde
sammen med gennemførelsesforanstaltningerne. I november 2013 afleverede Kommissionen en
rapport om gennemførelsen af den nye ramme[47], som viste, at der
siden den 1. november 2011 er anmodet om 29 forklarende dokumenter i
forbindelse med fremsættelse af forslag. Der er desuden anmodet om 19
forklarende dokumenter i forbindelse med forslag, der var i behandling hos de
lovgivende instanser pr. 1. november 2011. Det var ikke muligt at foretage en fuld
evaluering af rammen i 2013, eftersom det første direktiv, som blev vedtaget i
december 2011, først skulle være gennemført i medlemsstaterne ved udgangen af
2013[48].
Det vil derfor først være muligt at foretage en fuld evaluering, når
Kommissionen har modtaget forklarende dokumenter til et mere repræsentativt
antal direktiver. Kommissionen vil aflægge rapport til Europa-Parlamentet og
Rådet om udviklingen i de kommende årsrapporter.
4.4 Åbenhed - aktindsigt i dokumenter relateret til
traktatbrudsproceduren
Domstolen har afsagt dom i en sag om en
organisations anmodning om aktindsigt i Kommissionens dokumenter vedrørende
undersøgelsen af en medlemsstats eventuelle overtrædelse af EU-retten[49]. Domstolen bekræftede, at Kommissionen i
forbindelse med undersøgelsesfasen af traktatbrudsproceduren, for så vidt angår
aktindsigt, kan behandle hele indholdet af den administrative sagsakt som en enkelt
kategori af dokumenter (også EU Pilot). Kommissionen har ret til at antage, at
udbredelsen af ethvert dokument i denne fase kan skade beskyttelsen af formålet
med undersøgelserne, dvs. give medlemsstaten mulighed for at opfylde sine
forpligtelser og udøve sin ret til at forsvare sig. Kommissionen overtrådte
derfor ikke forordningen om aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter[50], da den
afviste at give aktindsigt i alle dokumenterne i løbet af undersøgelsen. Domstolen bekræftede samtidig sin tidligere
retspraksis[51],
for så vidt angår Kommissionens skønsbeføjelser i forbindelse med
traktatbrudsprocedurerne efter artikel 258 i TEUF. Den klagende part havde
nærmere bestemt i forbindelse med denne procedure ikke ret til at kræve, at
Kommissionen indtager et bestemt standpunkt eller anlægger sag mod
medlemsstaten. Det er også op til Kommissionen at vurdere hensigtsmæssigheden i
at træffe foranstaltninger over for medlemsstaten, identificere de EU-regler,
der er blevet overtrådt, og fastlægge tidspunktet for de proceduremæssige
skridt.
5. Konklusioner
Det store og stigende antal klager tyder på,
at borgerene blive mere og mere opmærksomme på de fordele, der følger af en
komplet og korrekt gennemførelse af EU-retten. Det tyder også på en forventning
om, at gennemførelsen af EU-retten kræver en øget indsats fra medlemsstaternes
side og vedvarende kontrol fra Kommissionens side. Den rettidige gennemførelse af direktiverne er
fortsat en af Kommissionens topprioriteter, og den vil sørge for, at
gennemførelsesfristen overholdes konsekvent. Selv om det stadig er en
udfordring for mange medlemsstater at gennemføre direktiverne rettidigt, har
Danmark, Letland og Malta haft et meget lavt antal traktatbrudssager vedrørende
forsinket gennemførelse i de sidste tre år. Grækenland og Tjekkiet har i samme
periode gjort gode fremskridt med at nedbringe deres tilfælde af forsinket
gennemførelse. Det samlede fald i formelle
traktatbrudsprocedurer i de seneste fem år (fra knap 2 900 til 1 300)
afspejler delvist, at problemerne løses gennem EU Pilot. Den strukturerede
dialog gennem EU Pilot har vist sig at være effektiv til på et tidligt stadie
at rette op på potentielle overtrædelser til fordel for både borgerne og
erhvervslivet. Situationen varierer på tværs af medlemsstaterne. Tjekkiet og
Portugal har halveret antallet af traktatbrudssager i perioden, og Nederlandene
og Luxembourg har også forbedret deres resultater betydeligt. I Slovenien,
Cypern og Rumænien er antallet af traktatbrudssager steget i de sidste fem år,
selv om det samlede antal sager ligger på et gennemsnitligt niveau. Kommissionen vil fortsætte med aktivt at
kontrollere anvendelsen af EU-retten. Det omfatter bl.a. proaktiv bistand til
medlemsstaterne og, om nødvendigt, indledningen af formelle traktatbrudsprocedurer
med henblik på at sikre en fuld opfyldelse af forpligtelserne i henhold til
EU-retten i hele Unionen. [1] Det skal bemærkes, at der også
kan indledes traktatbrudsprocedurer i henhold til andre bestemmelser i
EU-retten, f.eks. artikel 106 i TEUF i kombination med artikel 101
eller 102 i TEUF. [2] De mere detaljerede oplysninger om hver medlemsstat og politikområde kan
findes i et arbejdsdokument, der vil blive offentliggjort på Kommissionens
særlige websted. [3] Kommissionens meddelelse
"Et resultatorienteret Europa - anvendelse af fællesskabsretten", KOM(2007) 502 endelig, s. 9. [4] Fra summen af åbne
traktatbrudssager vedrørende forsinket gennemførelse fra 2012 og nye sager fra
2013 (418+478=896) fratrækkes antallet af lukkede sager (896-506=390). [5] I tabellen anføres antallet af
verserende traktatbrudssager vedrørende forsinket gennemførelse pr.
31. december 2013, uanset hvilket år traktatbrudssagen blev indledt. Til
gengæld viser afsnittet "Gennemførelse af direktiver" i de sider i
del I i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, der er
forbeholdt medlemsstaterne, hvor mange nye traktatbrudssager vedrørende
forsinket gennemførelse der blev indledt over for medlemsstaterne i 2013. [6] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om
industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening). [7] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af
direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske
lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer
ind i den lovlige forsyningskæde. [8] Rådets direktiv 2013/25/EU af 13. maj 2013 om tilpasning
af visse direktiver vedrørende etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser
på grund af Republikken Kroatiens tiltrædelse. [9] Rådets direktiv 2009/119/EF af 14. september 2009 om
forpligtelse for medlemsstaterne til at holde minimumslagre af råolie og/eller
olieprodukter. [10] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere
af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og
2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010. [11] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU af 20. oktober 2010 om retten
til tolke- og oversætterbistand i straffesager. [12] Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2011/65/EU af 8. juni 2011 om begrænsning
af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr. [13] Meddelelse fra Kommissionen -
gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (EUT C 12 af 15.1.2011). [14] Meddelelse fra Kommissionen -
gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF, punkt 21 (EUT C 12 af 15.1.2011). [15] Nogle af disse sager verserer
allerede ved Domstolen. Hvad angår de andre sager, er man i færd med at samle
den sidste dokumentation, før de anlægges for Domstolen. [16] Se arbejdsdokumentet for
yderligere detaljer om de direktiver, der ikke blev gennemført af
medlemsstaterne og de relevante bødeforslag. [17] Meddelelse fra Kommissionen
til Rådet og Europa-Parlamentet - Ajourføring af meddelelsen om forbindelserne
med klagere i sager om anvendelsen af EU-retten, COM(2012) 154 final. [18] Fra summen af åbne klagesager
fra 2012 og nye klagesager fra 2013 (2 516+3 505=6 021) trækkes
antallet af behandlede klager (6 021-3 029=2 992). [19] De resterende klager er ikke
blevet behandlet yderligere, enten fordi EU-retten ikke er blevet overtrådt,
fordi Kommissionen ikke havde kompetence, eller korrespondancen ikke kunne
kvalificeres som en klage. Det skal også bemærkes, at Kommissionen i haste- og
undtagelsestilfælde kan beslutte at sende en åbningsskrivelse (artikel 258
i TEUF) til medlemsstaten uden forudgående bilaterale drøftelser. [20] IP/13/866 [21] Direktiv 2011/92/EU om vurdering af visse
offentlige og private projekters indvirkning på miljøet. [22] EUT C 246 af 27.8.2013, s. 7. [23] EUT C 357 af 6.12.2013, s. 5. [24] Forordning (EF) nr. 804/2005
om indførelse af
et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav [25] Fra summen af åbne EU
Pilot-sager fra 2012 og nye EU Pilot-sager fra 2013
(1 326+1 502=2 828) fratrækkes antallet af behandlede sager
(2 828-1 366=1 462). [26] Beretning fra Kommissionen -
30. årsberetning om kontrol med gennemførelsen af EU-retten (2012), COM(2013) 726 final, s. 7. [27] Eller i henhold til andre
bestemmelser i TEUF, jf. fodnote 2. [28] Herunder alle procedurer, hvor
en medlemsstat mindst har modtaget en åbningsskrivelse fra Kommissionen i
henhold til artikel 258 i TEUF. [29] Tallene er beregnet for alle
traktatbrudssager uanset deres oprindelse (klage, Kommissionens eget initiativ
eller medlemsstaters forsinkede gennemførelse af direktiver). [30] Kommissionen mod Belgien, C-533/2011 (pålæggelse af et fast beløb:
10 000 000 EUR, og pålæggelse af en tvangsbøde:
859 404 EUR pr. halvårs manglende opfyldelse af dommen afsagt efter
artikel 258 i TEUF). [31] Kommissionen mod Tjekkiet, C-241/2011 (pålæggelse af et fast beløb:
250 000 EUR, ingen daglig tvangsbøde). [32] Kommissionen mod Luxembourg, C-576/2011 (pålæggelse af et fast beløb:
2 000 000 EUR, pålæggelse af tvangsbøde: 2 800 EUR pr.
dags manglende opfyldelse af dommen afsagt efter artikel 258 i TEUF). [33] Kommissionen mod Sverige, C-270/2011 (pålæggelse af et fast beløb:
3 000 000 EUR, ingen daglig tvangsbøde). [34] Kommissionen mod Tyskland, C-95/2012 (ingen sanktioner). [35] Meddelelse fra Kommissionen om
målrettet EU-lovgivning (COM(2012) 746 final). Der blev fulgt op på denne
meddelelse med en anden meddelelse om resultaterne af REFIT og de næste skridt
(COM(2013) 685 final). [36] REFIT: mapping the acquis,
initial results - SWD(2013) 401 final. [37] Meddelelse fra Kommissionen
til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Social Udvalg og
Regionsudvalget - Målrettet og effektiv regulering (REFIT): resultater og næste
skridt, COM(2013) 685 final. [38] COM(2013) 920. [39] Direktiv 2009/71/Euratom om EF-rammebestemmelser for
nukleare anlægs nukleare sikkerhed. [40] COM(2013) 343. [41] COM(2013) 547. [42] COM(2013)821 og SWD(2013) 500. [43] COM(2013) 822 og SWD(2013) 492. [44] COM(2013) 824 og SWD(2013) 499. [45] COM(2013) 512 og SWD(2013) 266. [46] COM(2013) 404. [47] COM(2013) 788 final [48] Direktiv 2011/98/EU. [49] Forenede sager C-514/11 P og C-605/11 P. [50] Forordning (EF) nr. 1049/2001
om aktindsigt i
Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. [51] Star Fruit mod Kommissionen, C-247/87, præmis 11. Sonito m. fl. mod
Kommissionen, C-87/89, præmis 6, og P Ruipérez
Aguirre og ATC Petition mod Kommissionen, C-111/11 (afgørelse af 14. juli 2011, præmis 11 og
12).