EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0025
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL AND THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE A vision for the internal market for industrial products
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG En vision for det indre marked for industriprodukter
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG En vision for det indre marked for industriprodukter
/* COM/2014/025 final */
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG En vision for det indre marked for industriprodukter /* COM/2014/025 final */
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL
EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG En vision for det indre marked for
industriprodukter (EØS-relevant tekst) 1. Indledning I 2012 fejrede Den
Europæiske Union (EU) 20-årsdagen for det indre marked, der sikrer fri
bevægelighed for varer, tjenesteydelser, personer og kapital inden for EU.
Formålet med denne meddelelse er at formulere en række anbefalinger vedrørende
lovgivningen om det indre marked for industriprodukter og at beskrive en
bredere vision for det kommende årti. Meddelelsen vil blive fremsendt til Det
Europæiske Råd, således som det anmodede om på sit møde den 14. og 15. marts
2013. I oktober 2012 blev
styrkelse af effektiviteten af det indre marked for industriprodukter identificeret
som en prioritet i ajourføringen af den integrerede industripolitik[1]. I ajourføringen blev
det foreslået at genindustrialisere EU baseret på en strategi, der bygger på
fire søjler, hvor den ene går ud på at forbedre markedsadgangen. Europa-Kommissionen
har derfor foretaget en evaluering af EU-retten på området for
industriprodukter med henblik på at vurdere de lovgivningsmæssige rammers
overordnede sammenhæng og "egnethed til formålet" og udvikle en
videnbase om de kumulative lovgivningsmæssige virkninger fra et
industriperspektiv. Parallelt hermed har Kommissionen afholdt en offentlig
høring af interessenter. Denne meddelelse bygger på resultaterne af
evalueringen og den offentlige høring og analyserer de lovgivningsmæssige
rammer for det indre marked for industriprodukter. De detaljerede resultater af
evalueringen, den offentlige høring og en række case-studier er beskrevet i det
ledsagende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene. Det indre marked
for varer har været en frontløber i EU's økonomiske integration.
Lovgivningsmæssige hindringer inden for EU forebygges af direktiv 98/34/EF[2] eller elimineres gennem
princippet om gensidig anerkendelse eller gennem EU's harmoniseringslovgivning.
Formålet med denne lovgivning er dobbelt, for det første at sikre, at
produkter, der sættes til salg på det europæiske marked, sikrer et højt
beskyttelsesniveau for sundhed og sikkerhed og for miljøet, og for det andet at
sikre den frie bevægelighed for varer ved at erstatte nationale regler med et
enkelt sæt harmoniserede betingelser for markedsføring af produkter på det
indre marked, således at disse kan cirkulere frit. Fokus i denne
meddelelse er på industriprodukter, dvs. non-foodprodukter, der er fremstillet
ved en industriel proces[3].
Det dækker en bred vifte af produkter som f.eks. forskellige typer af maskiner,
radioudstyr, elektriske og elektroniske apparater, legetøj og mange andre. EU-retten
for industriprodukter er gradvis blevet udvidet, og i dag findes der mere end
30 direktiver og forordninger[4];
både nogle, der dækker specifikke industriprodukter (f.eks. trykbærende udstyr,
gasapparater), og dem, der gælder horisontalt på tværs af mange forskellige
produktgrupper, som f.eks. REACH (kemikalier) og direktivet om miljøvenligt
design. EU-lovgivningen,
der for nylig har været genstand for større ændringer, især lovgivningen om
medicinsk udstyr, kosmetik, byggevarer samt forbrugerproduktsikkerhed og
markedsovervågning behandles ikke i denne meddelelse. Kemiske produkter og
motorkøretøjer er også uden for rammerne af analysen, da EU-lovgivningen på
disse områder for nylig er blevet evalueret eller undergivet et
lovgivningsmæssigt fitness-tjek. Endelig er lægemidler udeladt på grund af
deres ganske særlige karakter. 2. Hvad er fordelene ved det
indre marked for industriprodukter? Siden det indre
marked blev en realitet i 1993 er den interne EU-handel med varer vokset med
omkring 5 procentpoint som en andel af BNP. Intern EU-handel tegnede sig for
omkring 17 % af BNP i EU i 1999 og tæt på 22 % i 2011. Desuden udgør intern
EU-handel en meget stor andel af BNP i de fleste medlemsstater. Figur 1 - Udviklingen i den interne EU-handel med varer som andel af
EU's BNP, 1999-2011 (gennemsnit af eksport og import) - Kilde: Eurostat Udviklingen i den
interne EU-handel i de tre hovedkategorier af industriprodukter i henhold til
SITC-klassifikationen (maskiner og transportudstyr, forarbejdede produkter, der
er klassificeret efter materiale og andre forarbejdede produkter) var større
end vækstraten for den samlede værditilvækst i EU's fremstillingsindustri
mellem 2000 og 2012 (se figuren nedenfor). Figur 2 - Udviklingen i den interne
EU-handel (eksport, 2000 = 100) i udvalgte fremstillingssektorer i forhold til
bruttoværditilvæksten i fremstillingsindustrien - Kilde: Eurostat Selv om der er
betydelige forskelle mellem de sektorer, der er omfattet af EU's
harmoniseringslovgivning for industriprodukter, har de fleste oplevet en
stigning i omfanget af samhandelen inden for EU, især mellem 2003 og 2008. Selv
om tre sektorer har oplevet et fald i samhandelen inden for EU siden 1999 (dvs.
maskiner til kontorbrug og automatisk databehandling,
metalforarbejdningsmaskiner og fotografiapparater), kan meget af dette
sandsynligvis forklares med begyndelsen af den økonomiske og finansielle krise
i 2008, men også med andre forbundne dynamikker, for eksempel fremkomsten af
smartphones og tablets. Figur 3 - Udviklingen i den interne
EU-handel i udvalgte fremstillingssektorer (værdi af import, 1999 = 100) Kilde: Eurostat Bedre adgang til
det indre marked og de globale markeder har ført til større stordriftsfordele
og omfang og dermed øget konkurrenceevne og omkostningseffektivitet for den
enkelte virksomhed gennem regulerings- og produktkonvergens på europæisk plan
og, til en vis grad, også globalt. Før etableringen af det indre marked pålagde
hver EU-medlemsstat erhvervslivet forpligtelser med hensyn til sikkerhed,
sundhed og forbrugerbeskyttelse. Dette betød, at der var betydelige
lovgivningsmæssige hindringer for handelen med varer på grund af de forskellige
regler og krav, hvilket betød, at virksomhederne måtte behandle hver enkelt
EU-medlemsstat som et særskilt marked og tilbyde forskellige produkter. Overholdelse af
lovgivningen medførte betydelige omkostninger for virksomhederne, når de
handlede på tværs af grænser under disse betingelser. Vedtagelsen af successiv
vertikal og horisontal harmoniseringslovgivning i EU imødekom derfor direkte
den europæiske industris behov. I nogle tilfælde
fandtes der forud for vedtagelsen af EU-lovgivning ingen nationale regler, der
var rettet mod lovgivningsmæssige huller, og som samtidig sikrede en høj grad
af produktsikkerhed og -beskyttelse, hvilket gav virksomhederne mulighed for at
udvikle et større marked for deres produkter. For eksempel var der indtil
vedtagelsen af maskindirektivet[5]
i 1989 mange nationale love, der ikke i tilstrækkelig grad regulerede
sikkerheden ved og brugen af elektriske og mekaniske maskiner, på trods af den
høje risiko for dem, der betjener disse maskiner. I disse sektorer kom
EU-lovgivningen i vid udstrækning udviklingen af national lovgivning i forkøbet
og forhindrede dermed fremkomsten af forskellige nationale regler, som ellers
ville have ført til en opsplitning af markedet, hindringer for den frie
bevægelighed for varer og større administrative byrder i forbindelse med
overholdelse af lovgivningen. Den indbyrdes tilnærmelse
af produktlovgivning gennem lovgivning for det indre marked har fremmet
industriens konkurrenceevne, fordi den lovgivningsmæssige konvergens på EU-plan
sammen med frivillige tekniske standarder har fremmet adgangen til nye markeder
inden for det indre marked og ført til en mere fair konkurrence og lige vilkår
for økonomiske operatører. EU's harmoniseringslovgivning styrker også
konkurrenceevnen på andre måder, for eksempel gennem indvirkning på den globale
regulerings- og produktkonvergens, forbedret udnyttelse af resultater inden for
innovation og FTU (gennem en teknologineutral tilgang) samt fremme af
branchekonsolidering, der kan føre til endnu større stordriftsfordele i kraft
af fremstillingsvirksomheder, der kan operere i hele det indre marked og på det
internationale marked uden for EU. 3. Udviklingen i
EU-lovgivningen for industriprodukter 3.1. EU regulerer kun de
væsentlige elementer ... Siden 1985 har EU
anvendt en unik fremgangsmåde til at harmonisere produktlovgivningen:
EU-lovgiveren fastsætter de "væsentlige krav" til sikkerhed, sundhed
og andre offentlige interesser, som virksomhederne skal overholde, når de
markedsfører produkter inden for EU. Det grundlæggende princip er, at
virksomheder skal vise, at de har overholdt de væsentlige krav, der er fastsat
i EU's harmoniseringslovgivning, eventuelt ved hjælp af de harmoniserede
standarder, der er udviklet af de europæiske standardiseringsorganisationer.
Produkterne kan derefter sælges overalt i det indre marked. Den såkaldte
"nye metode" til produktregulering har reduceret forskellene mellem
de nationale tekniske forskrifter for produkter betydeligt og har skabt ét
enkelt marked uden grænser for harmoniserede industriprodukter. Den har
reduceret hindringer for industriens markedsadgang og gjort det lettere for
virksomheder at operere på fælleseuropæiske markeder. Det indre marked for
industriprodukter har medført økonomiske og beskæftigelsesmæssige fordele
gennem sit bidrag til øget EU-handel. Som sådan er det almindeligt anerkendt
som en af EU's største succeshistorier. 3.2. ... med og for mennesker,
virksomheder og medlemsstater ... EU's regler for
industriprodukter hviler på det uvurderlige input fra flere vigtige grupper af
aktører: ·
Producenter og andre virksomheder i forsyningskæden forventes at tage de nødvendige skridt til at bringe
deres produkter i overensstemmelse med de lovmæssige krav. Producenterne skal
følge de forskellige procedurer for overensstemmelsesvurdering, men samtidig
kan de – hovedsagelig
gennem brancheorganisationer –
deltage i udviklingen af tekniske standarder og overvåge
gennemførelsen af lovgivningen. Andre relevante interessenter – f.eks. forbruger- og
miljøgrupper samt fagforeninger –
deltager også meget aktivt i denne proces. ·
En række mekanismer og strukturer, som understøtter
gennemførelsen af EU's harmoniseringslovgivning, hører under medlemsstaternes
ansvar. Medlemsstaterne er ansvarlige for at udvikle nationale
gennemførelsesbestemmelser, for at udpege kompetente
overensstemmelsesvurderingsorganer, de såkaldte "bemyndigede
organer", herunder at afgøre, om akkrediteringsmekanismer er nødvendige, og for
at overvåge driften af bemyndigede organer. De støtter og vejleder også
virksomhederne med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse,
markedsovervågning og håndhævelse. ·
På EU-plan har Kommissionen en vigtig
overordnet rolle i forbindelse med overvågning og evaluering af gennemførelsen
af EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter, vurdering af
mulighederne for eventuelle lovændringer og retsforfølgning af eventuelle
overtrædelser af EU-retten. Kommissionen er også ansvarlig for at anmode
EU-standardiseringsorganer om at udvikle tekniske standarder til støtte for
lovgivningen i overensstemmelse med prioriteterne i EU's årlige arbejdsprogram
for standardisering[6].
Skiftende europæiske rammeprogrammer for forskning har bidraget til udviklingen
af standarder for teknologier og produkter, som vil blive videreført i Horisont
2020-programmet. 3.3. ... men viger ikke tilbage
fra gennemgribende reformer, hvor der er behov EU-lovgivningen for
industriprodukter indeholder de vigtigste krav til virksomhederne. Eksempler på
disse er CE-mærkningen, som angiver produktets overensstemmelse med
EU-lovgivningen, og de obligatoriske skridt, der skal tages, før et produkt kan
blive CE-mærket, som f.eks. fremlæggelse af en overensstemmelseserklæring. Selv om de
administrative krav til virksomhederne i princippet er klare (CE-mærkning,
overensstemmelseserklæring, selv-certificering eller tredjeparts
overensstemmelsesvurdering, afhængigt af typen af direktiv eller forordning og
graden af sikkerhedsrisiko eller anden risiko), er der i praksis dukket
anomalier og forskelle mellem EU-lovtekster op. Dette skyldes delvist, at den
samlede mængde lovgivning er steget, og at de enkelte dele af lovgivningen har
udviklet sig uafhængigt af hinanden. For eksempel varierede kravene til
overensstemmelseserklæringer mellem forskellige direktiver, både i forhold til
de oplysninger, der skulle afgives, og i forhold til, om
overensstemmelseserklæringer skulle placeres sammen med produktet eller blot
kunne være i den medfølgende manual. Der var derfor et
presserende behov for at standardisere og sikre større sammenhæng i kravene til
virksomheder og nationale myndigheder. Siden 2009 har EU-lovgivningen for
industriprodukter gennemgået omfattende reformer med henblik på at fjerne
unødvendige uoverensstemmelser mellem forskellige dele af EU's harmoniseringslovgivning
og bidrage til at minimere byrderne for virksomhederne: ·
Mere end femten forskellige forslag til revision
af direktiverne om en lang række industriprodukter, lige fra legetøj til
tovbaneanlæg[7],
vil være blevet foreslået og/eller vedtaget i perioden 2009-2013. De fleste af
disse nye direktiver og forordninger skal gennemføres eller anvendes senest i
2015. ·
Byggevareforordningen[8] blev vedtaget i 2011 og fandt anvendelse fra 2013. ·
Standardiseringsforordningen[9] blev vedtaget i 2012 og fandt anvendelse fra 2013. ·
Desuden blev to horisontale forslag til lovgivning
om regler om markedsovervågning og produktsikkerhed fremsat og forventes
at blive vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet i 2014. ·
En indledende analyse viser, at de berørte parter
synes at være tilfredse med de nuværende EU-bestemmelser om maskiner og legetøj.
Kommissionen vil imidlertid iværksætte en evaluering af maskindirektivet i 2015
og vil på grundlag af input fra medlemsstaterne og alle interesserede parter i
2014 undersøge, om reglerne om sikkerhedskrav til legetøj bør gøres mere
effektive. ·
Princippet om gensidig anerkendelse er en af
grundpillerne for det indre marked og er på området for industriprodukter
nærmere reguleret i "forordningen om gensidig anerkendelse"[10]. I overensstemmelse
med Rådets konklusioner fra december 2013[11]
vil Kommissionen iværksætte en evaluering af, hvordan princippet om gensidig
anerkendelse fungerer, og rapportere herom til Rådet i 2015. 4. Gennemgang af eu's
lovgivning for industriprodukter I en grundig og uafhængig
vurdering af, hvordan EU-lovgivningen for industriprodukter fungerer i det
daglige, blev dens konsekvenser for virksomheder, nationale forvaltninger og
andre interessenter undersøgt. De overordnede konklusioner er, at lovgivningen
om det indre marked har relevans for opfyldelsen af EU-målene vedrørende
behovet for tekniske harmoniseringsforanstaltninger med et højt niveau for
beskyttelse af sundhed og sikkerhed og af forbrugere samt af miljøet. De
lovgivningsmæssige rammer for det indre marked har desuden en indbygget
parathed med hensyn til at tilpasse sig til forandringer. I vurderingen og
den offentlige høring blev der dog identificeret en række problemer eller
punkter, der kan forbedres, og det førte til en række anbefalinger. Disse
anbefalinger, der sammenfatter de synspunkter, der er fremsat af interessenter
og i den uafhængige evaluering af lovgivningen, er følgende: 4.1. Forbedring af strukturen
i EU's harmoniseringslovgivning 1) Forordninger frem for direktiver
bør være det foretrukne instrument til gennemførelse af EU's
harmoniseringslovgivning. Dette ville eliminere forskelle i timingen af,
hvornår national lovgivning træder i kraft i hele EU, og reducere risikoen for
divergerende gennemførelse, fortolkning og anvendelse. Gennemførligheden af
denne fremgangsmåde bør dog bekræftes på grundlag af en vurdering fra sag til
sag, idet der tages hensyn til målet om bedre regulering samt nærhedsprincippet.
Efter en positiv analyse har Kommissionen for eksempel foreslået en forordning
på området for radioudstyr[12]. 2) Der bør gennemføres periodiske
gennemgange af EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter med
henblik på at sikre, at de lovgivningsmæssige rammer er konsistente, og at der
ikke er større huller, uoverensstemmelser, lovgivningsmæssige byrder, som kan
reduceres, eller dobbeltarbejde, enten i lovgivningen selv eller mellem
forskellige dele af EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter.
Sådanne gennemgange bør finde sted regelmæssigt for at sikre, at lovgivningen
er ajourført, når sine mål i tilstrækkelig grad og afspejler industriens
udvikling og produktinnovation. 3) En horisontal forordning på grundlag
af afgørelse nr. 768/2008/EF bør overvejes, hvori der fastsættes fælles
definitioner og andre fælles elementer, der gælder i al
harmoniseringslovgivning i EU. En sådan regulering ville bringe yderligere
sammenhæng i EU's harmoniseringslovgivning. 4) Der bør gennemføres en regelmæssig
ajourføring af ikke-bindende vejledninger om overholdelse af EU's
harmoniseringslovgivning, eksempelvis "Den blå vejledning i
anvendelsen af de direktiver, der er udarbejdet på grundlag af den ny metode og
den globale metode"[13].
Hvor det er muligt, bør vejledningen give indblik i rationalet bag de
pågældende krav eller normer. 5) For så vidt angår brugsfasen (f.eks.
installationer, vedligeholdelse), fastlægges der i den gældende nationale
lovgivning på en række områder inden for professionelle produkter yderligere
barrierer, der reducerer fordelene ved en harmoniseret lovgivning. Selv om
sådanne aspekter ligger uden for selve EU's harmoniseringslovgivning for
industrivarer, bør udviklingen og bestemmelserne i denne lovgivning tage
sådanne aspekter i betragtning med det formål at minimere eventuelle hindringer
i størst muligt omfang. 4.2. Effektivisering af de
lovgivningsmæssige rammer 6) Kommissionen bør fortsætte sine
overvejelser om, hvordan man kan styrke SMV'ernes og civilsamfundets
aktørers deltagelse (dvs. sammenslutninger af forbrugere og af professionelle
brugere) i udarbejdelsen af initiativer til EU-lovgivning og i
standardiseringsprocessen. En mulighed kunne være at sikre, at
SMV-fokuserede brancheorganisationer bliver bedre repræsenteret i
arbejdsgrupper om specifik harmoniseringslovgivning for industriprodukter i EU,
og yde økonomisk støtte til deres deltagelsesomkostninger, hvor dette er
muligt. 7) Nationale standardiseringsorganisationer
bør tilskyndes til at stille sammendrag af harmoniserede standarder til
rådighed gratis på deres websteder. Producenter, især SMV'er, ved ikke
nødvendigvis på forhånd, præcis hvilke standarder de har brug for. Fri
tilgængelighed til sammendrag vil reducere den tid og de udgifter, der bruges
til anskaffelse af uhensigtsmæssige standarder. 8) Der bør ske en hurtigere overgang til
"e-markedsovervågning", hvor de økonomiske aktører gør
overensstemmelsesoplysninger tilgængelige online i videst mulige omfang. Mere
følsom teknisk dokumentation og data, der kræves af
markedsovervågningsmyndighederne, kan overføres elektronisk via sikker
dataoverførsel. Dette vil fremme mere effektive måder til sikring af
gennemsigtighed og tovejs-udveksling af overensstemmelsesoplysninger samt data
mellem markedsovervågningsmyndigheder og virksomheder. 9) For at lette overgangen til en
papirløs fremtid for markedsovervågning bør
markedsovervågningsmyndighederne (og i givet fald toldmyndighederne) udstyres
med scanningsudstyr eller smartphone-læsere, der kan linke til den del af de
økonomiske aktørers websted, der angår overholdelse af lovgivningen, eller til
et dertil særligt indrettet separat websted. Dette forudsætter, at der kan
findes ressourcer, og det kræver fælles investeringer fra industriens og markedsovervågningsmyndighedernes
side. 10) For at fremme en øget brug af e-mærkning
bør virksomhederne have større fleksibilitet med hensyn til at opfylde
sporbarhedskrav. Dette vil bidrage til at dæmpe de store bekymringer, som
virksomhederne har med hensyn til de nuværende sporbarhedskrav til produkter og
emballage, nemlig at de skal indeholde komplette modtageroplysninger. Disse
krav opfattes som unødvendige og skadelige for produktæstetik og industrielt
design. E-mærkning udgør en realistisk vej til at opfylde de samme krav. 11) Når en produktgruppe, der i øjeblikket
ikke er harmoniseret, bliver en del af en harmoniseret produktgruppe, bør det
overvejes, om det er muligt at integrere nye produktgrupper i de
eksisterende dele af EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter
frem for at foreslå ny lovgivning. Et godt eksempel i denne henseende er
landbrugsmaskiner til spredning af pesticider, som blev indarbejdet i
maskindirektivet. 4.3. Styrkelse af
gennemførelsessystemet for EU's harmoniseringslovgivning 12) De mekanismer, som letter samarbejdet
og udvekslingen af oplysninger mellem markedsovervågningsmyndighederne og
Kommissionen, såsom RAPEX[14]
og ICSMS[15],
bør fortsat støttes. EU-koordination og støtteaktioner i relation til
markedsovervågning gennem "Produktsikkerheds- og
markedsovervågningspakken"[16]
er vigtige og bør bevares i koordination med markedsovervågningsmyndighederne
med henblik på den mest effektive udnyttelse af ressourcerne. 13) Brugen af akkreditering bør styrkes
yderligere gennem en konsekvent tilgang i det regulerede område i tråd med
forordning (EF) nr. 765/2008[17].
14) Synergier skal udnyttes fuldt ud mellem
de forskellige strukturer i gennemførelsessystemet for EU's
harmoniseringslovgivning for industriprodukter. Der er behov for større synergi
mellem SOLVIT, som løser generelle problemer i forbindelse med det indre
markeds manglende funktion, Enterprise Europe Network, der hjælper SMV'er med
at drage fordel af mulighederne i det indre marked, og produktkontaktpunkterne,
som har mere specialiseret viden om ikke-harmoniseret produktlovgivning. For
eksempel kunne der foretages henvisninger af sager mellem SOLVIT, Enterprise
Europe Network og produktkontaktpunkterne. Muligheden for at anvende
informationssystemet for det indre marked[18]
til at linke til nationale produktkontaktpunkter bør også undersøges.
Personale, der arbejder i de forskellige strukturer, kunne gøres bedre bekendt
med koordineringsmekanismer og kontaktpunkter for industri, der specialiserer
sig i spørgsmål vedrørende det indre marked for industriprodukter. 15) Den rolle, som produktkontaktpunkterne,
der blev oprettet ved forordningen om gensidig anerkendelse[19], spiller, bør udvides
til harmoniserede produkter med henblik på at tilvejebringe et første
kontaktpunkt for virksomheder. Mange virksomheder ved ikke, hvem de skal
henvende sig til, og blandt nogle mindre virksomheder og mikrovirksomheder er
der en ringe viden om lovgivningen om det indre marked og om, hvorvidt der
gælder harmoniseret eller ikke-harmoniseret lovgivning for deres produkt. Det
vil både styrke produktkontaktpunkternes synlighed og give SMV'erne en klar
informationskilde. 4.4. Reduktion af administrative
byrder for virksomhederne 16) Da alle produkter skal opfylde de
lovmæssige krav til sikkerhed, sundhed og andre offentlige interesser, er
der kun begrænset mulighed for undtagelser for SMV'er fra lovbestemmelserne
i EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter. Alligevel bør SMV-testen[20] altid anvendes for at
sikre, at de administrative krav ikke pålægger SMV'erne uforholdsmæssige
byrder, samtidig med at det sikres, at lovgivningen opfylder sine mål. 17) Der bør findes én enkelt referencekilde
vedrørende ændringer i EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter
og opdateringer af standarder, og hvornår disse træder i kraft, som
virksomhederne kan konsultere. Sådanne oplysninger ville spare tid og
ressourcer for industrien, især for SMV'erne. Virksomheder, der tilmelder sig
tjenesten, kunne derefter modtage e-mailopdateringer, der beskriver kommende ændringer
og informerer dem om, hvornår disse vil finde sted. At skifte fra en
lovgivningsbaseret til en produktbaseret tilgang til informering af de
økonomiske aktører om EU's harmoniseringslovgivning for industriprodukter og
frivillige standarder ville imidlertid være en teknisk krævende og
ressourcekrævende øvelse. Det ville også kræve et stærkt samarbejde og støtte
fra brancheorganisationer og europæiske standardiseringsorganisationer, hvoraf
nogle allerede udfører relevant arbejde inden for dette område. 18) Virksomhederne bør have lov til at
fortsætte med at vælge mellem at fremlægge en enkelt
overensstemmelseserklæring og en forskellig overensstemmelseserklæring for hver
enkelt del af EU's harmoniseringslovgivning for produkter. 19) Det er afgørende vigtigt, at industrien
ikke overbebyrdes med alt for hyppige lovændringer, idet der har været
mange ændringer i det seneste årti, og andre forventes at træde i kraft i den
nærmeste fremtid. Lovgivningstiltag/foranstaltninger bør fortsat være genstand
for offentlig høring og støttet af konsekvensanalyser. 4.5. Udvidelse af rækkevidden af
EU's harmoniseringslovgivning om produkter 20) Kommissionen bør fremme international
konvergens i lovgivning og tekniske standarder for industriprodukter, da
det kan hjælpe til at sænke industriens omkostninger til overholdelse og dermed
styrke industriens konkurrenceevne. Handels- og investeringspartnerskabet, der
forhandles mellem EU og USA, er et vigtigt skridt i den rigtige retning, og
yderligere samarbejde med lovgivere og standardiseringsorganer i andre
tredjelande, der er vigtige europæiske eksportmarkeder, bør undersøges, især i lande,
der ofte baserer standarder på enten europæiske eller internationale ISO- og
IEC-standarder. 5. En vision for fremtiden Vigtigheden af at
tage lovgivningsmæssige hindringer op til behandling vil kun blive større i
takt med tempoet i de teknologiske forandringer og i takt med, at verdenen og
de globale forsyningskæder bliver stadig mere integreret. På denne baggrund og
i betragtning af det altovervejende behov for at minimere administrative
byrder, især for SMV'er, fremstår følgende områder som dem, fokus bør rettes
imod. 5.1. Et velfungerende indre marked
for varer kræver stærke håndhævelsesmekanismer Det er af afgørende
vigtighed for en styrkelse af håndhævelsesmekanismerne, at markedsovervågningen
styrkes, og at det sikres, at medlemsstaterne investerer de nødvendige
menneskelige og finansielle ressourcer i markedsovervågningen. Udfordringen er
dobbelt. På den ene side skal myndighederne sikre, at lovgivningen håndhæves
som et redskab til at beskytte vigtige offentlige interesser som f.eks. sundhed
og sikkerhed, beskytte miljøet samt beskytte forbrugerne. På den anden side
skal håndhævelsesmekanismer bidrage til at eliminere illoyal konkurrence og
skabe lige vilkår for de økonomiske aktører. Koordinering og samarbejde mellem
retshåndhævende myndigheder i det indre marked er også væsentligt. Næsten alle
erhvervsorganisationer hilste Kommissionens nye
"markedsovervågningspakke" velkommen, men beklagede, at sanktioner
for manglende overholdelse af harmoniserede regler ikke blev anvendt på en
sammenhængende måde. Disse sanktioner er ikke som sådan en del af
markedsovervågningen, men snarere en konsekvens af den. Nogle interessenter
hævder, at et fragmenteret og spredt system af økonomiske sanktioner vil
medføre, at manglende overholdelse af EU-retten altid vil skifte til det
område, hvor sanktionerne er mest lempelige på et givet tidspunkt. Denne
situation kunne forhindres, hvis de økonomiske sanktioner i de forskellige
medlemsstater blev strømlinet eller harmoniseret i det mindste på en sådan
måde, at man undgår store uoverensstemmelser og behandler alle overtrædelser af
produktlovgivningen på samme måde i hele EU. Derfor vil
Kommissionen overveje at udarbejde et forslag til lovgivning om, hvordan man
kan strømline og harmonisere økonomiske sanktioner af administrativ eller
civilretlig karakter for manglende overholdelse af EU's
harmoniseringslovgivning med henblik på at sikre ligebehandling af alle
virksomheder i hele det indre marked for industriprodukter. En platform for de
retshåndhævende myndigheder, der letter deres arbejde og gensidigt samarbejde,
vil være af yderligere værdi. 5.2. "Horisontal"
lovgivning om produkter Mange interessenter
talte for færre sektorregler og flere horisontale regler på tværs af
industrielle produktsektorer for at undgå overlappende eller modstridende krav.
En juridisk bindende horisontal "paraply"-lovgivning, der fastsætter
fælles elementer på tværs af sektorer, blev anbefalet af mange interessenter.
Der var imidlertid også andre holdninger til dette punkt, idet nogle
interessenter foretrækker, at al relevant lovtekst skal indgå i hvert enkelt
direktiv. Adskillige kompetente myndigheder, markedsovervågningsmyndigheder og
brancheorganisationer gik ind for at omdanne afgørelse nr. 768/2008/EF til en
forordning, eftersom en sådan horisontal forordning ville reducere mængden af
den nugældende lovgivning, der ofte anses for at være overlappende og ikke
SMV-venlig. I modsætning til afgørelse nr. 768/2008/EF, som kun indeholder
referencebestemmelser, ville den horisontale "paraply"-regulering
også være juridisk bindende og umiddelbart gældende. Et eksempel på
nationalt plan findes i den horisontale nationale regulering, der er vedtaget i
Tyskland på grundlag af afgørelse nr. 768/2008/EF. Den giver en
lovgivningsmæssig paraply og en overordnet ramme, inden for hvilken
sektorlovgivning på nationalt plan, der stammer fra EU's produktlovgivning, er
struktureret. Forslaget om, hvordan
man kan strømline og harmonisere økonomiske sanktioner af administrativ eller
civilretlig karakter for manglende overholdelse af EU's
harmoniseringslovgivning, bør også tage et nyt skridt i retning af at strømline
og forenkle de eksisterende fælles lovgivningsmæssige rammer for markedsføring
af industriprodukter, herunder deres vedligeholdelse og eftersalgsservice. 5.3. Innovation og den digitale
fremtid Det digitale
samfund udvikler sig i et stadig hurtigere tempo. Fremtidig robotteknologi og
nye produktionsteknologier som additiv produktion, også kendt som
"3D-print", kunne f.eks. tænkes at bringe en betydelig del af dagens
produktion tilbage til en lokal, og måske mere bæredygtig, dimension. 3D-print
har potentialet til at skabe mere lige vilkår mellem SMV'er og storindustrien
ved at reducere udviklingsomkostningerne og ved at sætte virksomhederne i stand
til at udvikle prototyper og indledende design in-house i stedet for at
outsource dem, hvilket kan være en uoverkommelig omkostning. Samtidig vil
mobilrevolutionen fortsætte med en hel kategori af nye, intelligente ting, man
kan bære på sig, f.eks. smartwatches, intelligente briller og tekstiler osv. Kort sagt er verden
hastigt på vej mod "tingenes internet", hvor alle objekter vil blive
udstyret med små identifikationsenheder. Hvis alle objekter i dagligdagen var
udstyret med RFID-tags, ville de kunne identificeres og registres af computere.
Software kan håndtere alt, hvad der er nødvendigt for at kunne spore og tælle
produkter, og for at affald, tab og omkostninger kan reduceres kraftigt. Den
kan informere brugerne om, hvornår produkterne bør udskiftes, repareres eller
tilbagekaldes, og om de er "friske" eller har overskredet deres
holdbarhedsdato. Da størstedelen af
EU's harmoniseringslovgivning blev vedtaget, var der imidlertid knap nok nogen
elektroniske værktøjer til rådighed. Overholdelse af reglerne indebærer stadig
papirarbejde for virksomheder og markedsovervågningsmyndigheder. For at forblive
konkurrencedygtigt har det europæiske marked for industriprodukter behov for et
regelsæt, der fremmer innovation og ikke skaber unødige hindringer for rettidig
udbredelse af nye teknologier og introduktion af innovative produkter på
markedet. EU's lovgivning og standarder skal gøre det muligt at lancere nye
produkter og teknologier på markedet hurtigt, så Europa kan opnå en
first-mover-fordel på den globale markedsplads. Samtidig giver nye teknologier
nye udfordringer, som man i højere og højere grad skal tage i betragtning,
f.eks. risikoen for ureguleret produktion af farlige varer fremstillet af
3D-printere eller virkningerne af potentielt skjult AV-optageudstyr i
intelligent udstyr, der bliver mere og mere udbredt. Kommissionen
vil tage hensyn til innovation og teknologisk udvikling i forbindelse med udarbejdelsen
af alle nye forslag i det indre marked på produktområdet. Den vil også
iværksætte et initiativ vedrørende "e-Compliance", hvorved
overholdelse af EU's harmoniseringslovgivning kan vises elektronisk og på flere
sprog, for eksempel via e-mærkning, digital markedsovervågning og elektroniske
overensstemmelseserklæringer på alle officielle EU-sprog. 5.4. Udviskningen af skellet
mellem produkter og de tilknyttede serviceydelser (installation,
vedligeholdelse osv.) Fremstillingsvirksomheder
tilbyder i tiltagende grad tjenesteydelser sammen med deres traditionelle
produkter. Samspillet mellem fremstillingsindustrien og servicesektoren er
blevet mere kompleks. Tjenester og forarbejdede produkter anvendes som
mellemliggende inputs til at producere et større antal endelige produkter og
tjenesteydelser. Serviceindholdet af fremstillingsvirksomhed har været stigende
i EU og andre steder i verden. I 2011 tegnede serviceydelser sig for mere end
en tredjedel af merværdien af det endelige produkt. Selv om fremstillingsprodukter
også anvendes til at producere tjenesteydelser, er det produktionsmæssige
indhold af tjenesteydelser omkring tre gange mindre end serviceindholdet af
fremstillingsvirksomhed, og det er steget meget mindre over tid. Det
gennemsnitlige produktionsmæssige indhold af service, der ydes i EU, er omkring
10 %. Der er en høj grad
af komplementaritet mellem fremstillingsprodukter og tjenesteydelser[21]. Tjenester som
vedligeholdelse og uddannelse er meget vigtige elementer i tilknytning til
leveringen af komplekse fremstillingsprodukter. Andre tjenester som f.eks.
transport er væsentlige for færdiggørelsen af fremstillingsprodukter, men er
stadig underlagt visse markedsbegrænsninger. Samtidig er specialiserede
tjenesteydelser som f.eks. finansiel formidling, kommunikation, forsikring og
specialiserede videnintensive forretningsservices (KIBS) ved at blive vigtige
inputs i forbindelse med fremstillingen af avancerede industriprodukter. Denne
proces er en af flere forklaringer på tjenesteydelsernes stigende bidrag til en
økonomis samlede produktion[22]. Spørgsmålet om
komplementaritet i forholdet mellem produkter og tjenester har en stigende
betydning for økonomien. Kommissionen vil undersøge, hvordan man kan forbedre
grænsefladen mellem fremstillingsprodukter og tjenesteydelser inden for det
indre marked. 5.5. Flere forordninger, færre
direktiver ... Direktiverne har
været de foretrukne instrumenter til harmonisering af produktlovgivningen og
har gjort det indre marked for industriprodukter til en realitet. Som følge af
det høje niveau af markedsintegration er udfordringerne i dag imidlertid nye,
og de politiske mål endnu mere ambitiøse. I en stadig mere
kompleks verden er adgang til oplysninger om regler for produkter meget vigtig.
Omkostningerne i forbindelse med at finde de rigtige oplysninger kan være
betydelige. Dette gælder ikke mindst for grænseoverskridende handel. Adgang til
oplysninger kan stadig være et problem i det indre marked for produkter, hvor
direktiver er bindende, for så vidt angår det resultat, der skal nås, men hvor
det er overladt til medlemsstaterne at vælge form og midler. Som følge af denne
fleksibilitet kan indarbejdelsen af EU-bestemmelser og deres gennemførelse
variere fra land til land og bringe sammenhængen i de generelle lovgivningsmæssige
rammer for produkter i fare. Risikoen er særlig stor, når begreber er vage
eller bestemmelser upræcise, således som resultatet ofte er, når 28 eller flere
landes interesser skal forliges. Det er en kendsgerning, at mangel på
information eller lovgivningsmæssige forskelle kan udgøre en meget væsentlig
handelshindring inden for EU, og det er naturligvis i særlig grad tilfældet for
SMV'er. Det bliver ikke lettere, hvis virksomheder er nødt til at kommunikere
med et stort antal offentlige myndigheder på flere forskellige sprog. Et skift fra
direktiver til forordninger fører til mindre bureaukrati og mere sikkerhed for
virksomhederne. Kommissionen vil vurdere situationen fra sag til sag, men vil
fremover i første række vælge forordningsformen som den vigtigste kilde til
EU-retten for virksomheder og myndigheder, således at medlemsstaterne ikke får
mulighed for at tilføje nationale regler til de regler, der er vedtaget på
europæisk plan (såkaldt "gold-plating"), og således at antallet af traktatbrudssager
vil blive reduceret til et minimum. 5.6. ... og en erhvervsvenlig
tilgang til produktregler Der bør gøres mere
for at hjælpe virksomhederne med at overholde EU-rettens regler for
industriprodukter. Det er vigtigt at holde den rette balance mellem omkostningerne
ved reguleringen og de formål, den forfølger. For øjeblikket er virksomheder
konfronteret med flere forskellige retsakter, der gælder for de samme
produkter/producenter, og grænserne mellem mange af disse retsakter er til
tider uklare. Lovgivningen om det indre marked er spredt over hundredvis af
direktiver, som kan have forskellige anvendelsesområder, procedurer, metoder
osv. og kræver yderligere gennemførelsesforanstaltninger. Derfor er en
forenkling og præcisering af produktreglerne kernen i Kommissionens
prioriteter. Det er nødvendigt med en dybere lovgivningsmæssig integration af
det indre marked for varer. Ideelt set kunne man reducere den
lovgivningsmæssige tilgang, hvorved produkter er genstand for flere direktiver,
der tjener ens eller forskellige samfundsinteresser, og som er gennemført
forskelligt i medlemsstaterne, ved at skabe lovgivningsmæssige "kvikskranker"
for producenter af en given kategori af produkter. En sådan tilgang ville
betyde, at en række krav, der gælder for én produktgruppe kunne blive dækket af
én enkelt og sammenhængende lovgivningsmæssig tilgang. Større
lovgivningsmæssige forenklinger bør være et mål på mellemlang til lang sigt. De
bør være genstand for grundige konsekvensanalyser og synkroniseret med de
regelmæssige revisioner af lovgivningen. Kommissionen anerkender dermed de
kumulative virkninger af hyppigheden af ændringer i EU-lovgivningen samt den
udtrykkelige anmodning fra industrien om perioder med lovgivningsmæssig
stabilitet med gradvise ændringer, i stedet for hyppige større revisioner af
den harmoniserede lovgivning om produkter. Udover
erhvervsvenlige regler er det også vigtigt, at standarder ikke skaber en
opsplitning af markedet. I betragtning af Kommissionens begrænsede mulighed for
at gribe ind i standardiseringsprocessen opfordres medlemsstaternes myndigheder
til at deltage aktivt i udviklingen af standarder for at undgå tilfælde, hvor
standarder først anfægtes ved afslutningen af processen. Når en
periodisk gennemgang af sektorlovgivning gennemføres, vil Kommissionen
overveje, om det er muligt at lægge den sammen med anden lovgivning, der gælder
for samme kategori af produkter. 5.7. Det globale marked Vigtigheden af at
tage lovgivningsmæssige hindringer op til behandling vil kun blive større i
takt med, at verden bliver mere multipolær, og at nye centre for økonomisk
udvikling og handel, med deres egne lovgivningsmæssige rammer, dukker op i
hurtigt voksende udviklingslande. Tidligere kunne EU
være forvisset om sin reguleringsmodels tiltrækningskraft, idet overholdelse af
EU-reguleringen betød, at handelspartnere fik adgang til verdens største
importør af varer. I kraft af størrelsen af det indre marked var EU
"standardsætter" på den internationale arena. For at forblive
konkurrencedygtig og sikre, at EU-virksomheder har de bedste muligheder, er EU
imidlertid nødt til at erkende, at denne situation er under forandring, og
tilpasse sig den nye virkelighed. Den internationale konkurrenceevne for EU's
virksomheder skal spille en større rolle i forbindelse med evalueringen af
eksisterende EU-lovgivning og overvejelserne om mulige nye initiativer. EU's strategi over
for EU's handelspartnere varierer. På den ene side er målet over for lande, der
stræber efter tiltrædelse af EU og andre nabolande, at opnå fuld tilpasning til
EU's reguleringsmodel. På den anden side er målet stadig lovgivningsmæssig
konvergens, selv om strategien i forhold til fjernere partnere ikke kan være så
ambitiøs. Set fra de økonomiske aktørers synspunkt giver lovgivningsmæssig
konvergens store fordele i forhold til aftaler om gensidig anerkendelse,
navnlig i relation til retssikkerhed. I et globalt miljø
med stadig større udbredelse af lave toldsatser er lovgivningsmæssige barrierer
eller barrierer "bag grænserne" skyld i forholdsvis højere omkostninger til administration og overholdelse af materielle
bestemmelser. EU bør opgradere sine strategiske dialoger
med centrale tredjelande som et middel til at opbygge gensidig tillid og øge
forudsigeligheden af den lovgivningsmæssige udvikling. Dette er et vigtigt
planlægningsredskab for industrien. EU forhandler
allerede frihandelsaftaler med vigtige industrilande. Disse forhandlinger åbner
mulighed for at reducere lovgivningsmæssige hindringer mellem vigtige
handelspartnere og samtidig sikre et højt niveau for beskyttelse af offentlige
interesser. De bidrager til en bredere refleksion over fælles, globale regler
for produkter. For EU betyder det større adgang til de vigtigste vækstmarkeder,
hvor der er høj økonomisk vækst og efterspørgsel. En transatlantisk
handelsaftale, der eliminerer de traditionelle handelshindringer for produkter
og ydelser, vil være et stort skridt i retning af sådanne globale regler. Den
vil kunne reducere omkostningerne til overholdelse af lovgivningen for
virksomheder i hele økonomien. Vedtagelse af fælles transatlantiske regler for
nye teknologier kunne spare millioner og hjælpe med at definere åbne globale
standarder og forskrifter for fremtidens industrier. EU bør
fortsætte med at fremme international konvergens i lovgivning og tekniske
standarder for industriprodukter og samtidig sikre et højt niveau for
beskyttelse af offentlige interesser. Kommissionen bør sikre et stærkere fokus
på EU-lovgivningens indvirkning på EU-virksomhedernes internationale
konkurrenceevne. 6. Konklusion På trods af sit
udviklingstrin og avancerede integration har det indre marked for varer fortsat
behov for udvikling for at holde trit med de teknologiske og samfundsmæssige
udfordringer i det 21. århundrede. Udviklingen skal dog afstemmes med ønsket
fra industriens interessenter om perioder med lovgivningsmæssig stabilitet uden
større revision af reglerne. Derfor vil Kommissionen på kort sigt koncentrere
sin indsats om konsolideringen af lovgivningen og styrkelsen af
håndhævelsesmekanismer uden at belaste industrien yderligere. Kommissionen vil
arbejde på et forslag, der består af en harmoniseret tilgang til økonomiske
sanktioner og en fælles ramme for markedsføring af industriprodukter baseret på
afgørelse nr. 768/2008/EF. [1] COM(2012) 582 final "En stærkere europæisk
industripolitik for vækst og økonomisk genopretning –Ajourføring af meddelelsen om industripolitikken" [2] Med direktiv 98/34/EF indføres en mekanisme, der
pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at meddele Kommissionen og
hinanden alle udkast til tekniske forskrifter vedrørende produkter og snart
informationssamfundets tjenester, før de vedtages i national ret. [3] Begrebet "industriprodukter" bør ikke ses som
modsætning til "forbrugerprodukter". Mens førstnævnte definition er
baseret på produktionsprocessen, er sidstnævnte baseret på den endelige
anvendelse. Mange industriprodukter, men ikke alle, er derfor også
forbrugsvarer (nogle er til professionel brug). [4] En vejledende liste over retsakter om EU-harmonisering
findes på: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-2
[5] EUT L 157 af 9.6.2006, s. 24. [6] COM(2013) 561 final. [7] Direktiv 2013/29/EU om pyrotekniske artikler er allerede
blevet vedtaget, og lovgiveren har også indgået en aftale om direktivet om
fritidsfartøjer. Forslagene vedrørende radioudstyr, elektromagnetisk
kompatibilitet, lavspændingsprodukter, elevatorer, materiel til anvendelse i
eksplosionsfarlig atmosfære (ATEX), civile eksplosivstoffer, måleinstrumenter,
ikke-automatiske måleinstrumenter, simple trykbeholdere, trykbærende udstyr,
personlige værnemidler, tovbaner og gasapparater er stadig under udarbejdelse. [8] EUT L 88 af 4.4.2011, s. 5. [9] EUT L 316 af 14.11.2012, s. 12. [10] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 764/2008
af 9. juli 2008 om procedurer for anvendelsen af visse nationale tekniske
forskrifter på produkter, der markedsføres lovligt i en anden medlemsstat, og
om ophævelse af beslutning nr. 3052/95/EF. [11] Rådets konklusioner om en politik for det indre marked
(16443/13). [12] COM(2012) 584 final. [13] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-3 [14] Hurtigt varslingssystem for farlige non-foodprodukter.
Mere information om RAPEX findes på: http://ec.europa.eu/consumers/safety/rapex/index_en.htm
[15] Informations- og kommunikationssystem for
markedsovervågning. Mere information om ICSMS findes på: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/icsms/index_en.htm
[16] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/market-surveillance/index_en.htm#h2-1
[17] EUT L 218 af 13.8.2008, s. 30. [18] Læs mere om informationssystemet for det indre marked her:
http://ec.europa.eu/imi-net [19] EUT L 218 af
13.8.2008, s. 21. [20] En analyse af et lovforslags konsekvenser for SMV'er. Mere
information kan findes på: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/sme-test/
[21] Den højtstående gruppe om virksomhedstjenester, der
foreslås i Kommissionens meddelelse "På vej mod en akt for det indre
marked" (KOM(2010) 608), drøfter komplementariteten mellem produkter og
tjenester. Den endelige rapport forventes i foråret 2014. [22] Kommissionens rapport om den europæiske konkurrenceevne
2013.