This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012PC0270
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL amending Council Regulation (EC) No 1225/2009 on protection against dumped imports from countries not members of the European Community
Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
/* COM/2012/0270 final - 2012/0145 (COD) */
Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab /* COM/2012/0270 final - 2012/0145 (COD) */
BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Den 2. februar
2012 annullerede Den Europæiske Unions Domstol i sag C-249/10 P - Brosmann
m.fl. mod Rådet ("Brosmann")[1] Rådets forordning (EF) nr.
1472/2006 af 5. oktober 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold og
endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af
fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam,
for så vidt angår ansøgerne. Domstolen erklærede i sin dom, at den i artikel 17
i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede stikprøveteknik ikke kan
anvendes til at træffe afgørelse om de anmodninger om individuel
markedsøkonomisk behandling, der er indgivet i henhold til artikel 2, stk. 7,
litra c). Domstolen fandt i sin dom, at i henhold til artikel 2, stk. 7, litra
c), er de samarbejdsvillige producenter, som ikke indgår i stikprøven,
berettigede til at få deres anmodning om markedsøkonomisk behandling
gennemgået, uanset om der bliver beregnet en individuel dumpingmargen for disse
virksomheder uden for stikprøven. Den Europæiske Unions Domstol påpegede også,
at afgørelsen i henhold til artikel 2, stk. 7, litra c), skal træffes inden tre
måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen. Den Europæiske Unions Domstols dom vedrørende
anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 ville kræve, at
Kommissionen gennemgår alle anmodninger om markedsøkonomisk behandling indgivet
af samarbejdsvillige producenter, der ikke indgår i stikprøven, uanset antallet
af producenter. En sådan praksis ville imidlertid pålægge Unionens
undersøgelsesmyndigheder en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde. Derfor
er det hensigtsmæssigt at ændre forordning (EF) nr. 1225/2009, især for så vidt
angår tidsfristen på tre måneder for Kommissionen til at træffe afgørelse om
anmodninger om markedsøkonomisk behandling. Det bør også bemærkes, at anvendelsen af den i
artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede stikprøveteknik
med henblik på at træffe afgørelse om anmodninger om markedsøkonomisk
behandling i henhold til artikel 2, stk. 7, litra c), i samme forordning ikke
er i strid med Unionens forpligtelser ifølge Verdenshandelsorganisationens
regler. For eksempel fandt Verdenshandelsorganisationens tvistbilæggelsesorgans
panel i tvist DS405 (Den Europæiske Union - Antidumpingforanstaltninger
vedrørende visse typer af fodtøj fra Kina, rapport vedtaget den 22. februar
2012), at Kina ikke påviste, at Den Europæiske Union handlede i strid med
artikel 2.4 og 6.10.2 i antidumpingaftalen, afsnit 15(a)(ii) i Kinas tiltrædelsesprotokol
og afsnit 151(e) og (f) i rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende Kinas
tiltrædelse ved ikke at gennemgå anmodninger om markedsøkonomisk behandling fra
de samarbejdsvillige kinesiske producenter, som ikke indgår i stikprøven til
den begrænsede oprindelige undersøgelse. På denne baggrund og af hensyn til
retssikkerheden anses det for hensigtsmæssigt at indføre en bestemmelse, som
præciserer, at afgørelsen om at begrænse undersøgelsen til et rimeligt antal
producenter ved at anvende stikprøver, jf. artikel 17 i Rådets forordning (EF)
nr. 1225/2009, også gælder de parter, hvis anmodninger om markedsøkonomisk
behandling gennemgås, jf. artikel 2, stk. 7, litra b) og c). Derfor er det også
hensigtsmæssigt at præcisere, at en afgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7,
litra c), ikke bør træffes for producenter, som ikke indgår i stikprøven,
medmindre sådanne producenter anmoder om og indrømmes en individuel
undersøgelse i henhold til artikel 17, stk. 3. Det anses endvidere for hensigtsmæssigt at
præcisere, at den antidumpingtold, der pålægges indførslen fra producenter, som
har givet sig til kende i henhold til artikel 17, men som ikke er omfattet af
undersøgelsen, ikke må overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der
er fastsat for parterne i stikprøven, uanset om den normale værdi for sådanne
parter fastsættes på grundlag af artikel 2, stk. 1-6, eller artikel 2, stk. 7,
litra a). Endelig har fristen
på tre måneder til at træffe en afgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7,
litra c), vist sig at være umulig at overholde i mange antidumpingprocedurer,
især når der anvendes stikprøver i henhold til artikel 17. Kommissionens
forslag om ændring af visse forordninger med henblik på at sikre
overensstemmelse med bestemmelserne i Lissabontraktaten ("omnibus
I-forordningen")[2] indeholdt en ændring for at forlænge fristen i artikel 2, stk. 7,
litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 til seks måneder (punkt 24,
stk. 1, i bilaget til "omnibus I-forordningen"). I betragtning af Brosmann-dommen,
for så vidt angår tidsfristen (som blev afsagt et år efter omnibus
I-forslaget), betragtes en forlængelse af tidsfristen til seks måneder ikke
længere som hensigtsmæssig af hensyn til retssikkerheden. Det anses i stedet
for mere hensigtsmæssigt at lade denne tidsfrist udgå af Rådets forordning (EF)
nr. 1225/2009. Derfor bør Kommissionen indstille sine bestræbelser på at ændre
tidsfristen i artikel 2, stk. 7, litra c), som led i omnibus I-forslaget og
underrette Rådet og Parlamentet herom. Af hensyn til retssikkerheden og princippet om
god forvaltningsskik er det nødvendigt at fastsætte, at disse ændringer snarest
muligt bør finde anvendelse på alle nye og igangværende undersøgelser. 2. RESULTAT AF HØRINGER AF
INTERESSEDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER Ikke relevant. 3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET ·
Retsgrundlag Retsgrundlaget for dette forslag er artikel
207, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, i henhold til
hvilken Europa-Parlamentet og Rådet gennem forordninger og efter den almindelige
lovgivningsprocedure skal vedtage foranstaltninger, der fastlægger rammerne for
gennemførelsen af den fælles handelspolitik. Dette forslag ændrer Rådets forordning (EF)
nr. 1225/2009, som var baseret på den tilsvarende bestemmelse i traktaten om
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, dvs. artikel 133. ·
Nærhedsprincippet Forslaget hører ind under Unionens
enekompetence, jf. artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse. ·
Proportionalitetsprincippet Forslaget er i overensstemmelse med
proportionalitetsprincippet. ·
Reguleringsmiddel/reguleringsform Foreslået reguleringsmiddel:
Europa-Parlamentets og Rådets forordning. Andre midler ville ikke være hensigtsmæssige
af følgende grund: En forordning skal ændres ved en forordning. 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET Ikke relevant. 5. FAKULTATIVE ELEMENTER Ikke relevant. 2012/0145 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af Rådets forordning (EF) nr.
1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af
Det Europæiske Fællesskab EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN
EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, under henvisning til forslag fra
Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til
lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1) I sag C-249/10 P[3] erklærede Den Europæiske Unions
Domstol, at den i artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.
november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer
af Det Europæiske Fællesskab[4],
omhandlede stikprøveteknik ikke må anvendes med henblik på at træffe afgørelse
om anmodninger om markedsøkonomisk behandling, der indgives i henhold til
artikel 2, stk. 7, litra c), i samme forordning (2) Den Europæiske Unions
Domstols dom ville kræve, at Kommissionen gennemgår alle anmodninger om
markedsøkonomisk behandling indgivet af samarbejdsvillige eksporterende
producenter, der ikke indgår i stikprøven, uanset om antallet af
samarbejdsvillige producenter er stort. En sådan praksis ville imidlertid
pålægge Unionens undersøgelsesmyndigheder en uforholdsmæssigt stor
administrativ byrde. Derfor er det hensigtsmæssigt at ændre Rådets forordning
(EF) nr. 1225/2009. (3) Desuden er anvendelsen af den
i artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 omhandlede stikprøveteknik
med henblik på at træffe afgørelse om anmodninger om markedsøkonomisk
behandling, der indgives i henhold til artikel 2, stk. 7, litra c), i samme
forordning, tilladt ifølge Verdenshandelsorganisationens regler. For eksempel
fandt Verdenshandelsorganisationens tvistbilæggelsesorgans panel i tvist DS405
(Den Europæiske Union - Antidumpingforanstaltninger vedrørende visse typer
af fodtøj fra Kina, rapport vedtaget den 22. februar 2012), at Kina ikke påviste,
at Den Europæiske Union handlede i strid med artikel 2.4 og 6.10.2 i
antidumpingaftalen, afsnit 15(a)(ii) i Kinas tiltrædelsesprotokol og afsnit
151(e) og (f) i rapporten fra arbejdsgruppen vedrørende Kinas tiltrædelse ved
ikke at gennemgå anmodninger om markedsøkonomisk behandling fra de
samarbejdsvillige eksporterende kinesiske producenter, som ikke indgår i
stikprøven til den oprindelige undersøgelse. (4) På denne baggrund og af
hensyn til retssikkerheden anses det for hensigtsmæssigt at indføre en
bestemmelse, som præciserer, at afgørelsen om at begrænse undersøgelsen til et
rimeligt antal parter ved at anvende stikprøver, jf. artikel 17 i Rådets
forordning (EF) nr. 1225/2009, også gælder de parter, der er omfattet af en
undersøgelse i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b) og c). Derfor er det
også hensigtsmæssigt at præcisere, at en afgørelse i henhold til artikel 2,
stk. 7, litra c), ikke bør træffes for eksporterende producenter, som ikke
indgår i stikprøven, medmindre sådanne producenter anmoder om og indrømmes en
individuel undersøgelse i henhold til artikel 17, stk. 3. (5) Det anses endvidere for
hensigtsmæssigt at præcisere, at den antidumpingtold, der pålægges indførslen
fra eksportører eller producenter, som har givet sig til kende i henhold til
artikel 17, men som ikke er omfattet af undersøgelsen, ikke må overstige den
vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for parterne i stikprøven,
uanset om den normale værdi for sådanne parter fastsættes på grundlag af
artikel 2, stk. 1-6, eller artikel 2, stk. 7, litra a). (6) Endelig har fristen på tre
måneder til at træffe en afgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7, litra c),
vist sig at være umulig at overholde, især i forbindelse med procedurer, hvor der
anvendes stikprøver i henhold til artikel 17. Det anses derfor for
hensigtsmæssigt at lade denne tidsfrist udgå. (7) Af hensyn til retssikkerheden
og princippet om god forvaltningsskik er det nødvendigt at fastsætte, at disse
ændringer snarest muligt bør finde anvendelse på alle nye og igangværende
undersøgelser. (8) Rådets forordning (EF) nr.
1225/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed – VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 I Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009
foretages følgende ændringer: 1) I artikel 2, stk. 7, foretages følgende
ændringer: a) I næstsidste punktum i litra c) foretages
følgende ændring: Udtrykket "inden tre måneder efter
iværksættelsen af undersøgelsen" udgår. b) Følgende litra d) indsættes: "d) Når Kommissionen har begrænset sin
undersøgelse i overensstemmelse med artikel 17, begrænses en afgørelse i
henhold til litra b) og c) til parter, der er omfattet af undersøgelsen, og
producenter, som indrømmes individuel behandling i henhold til artikel 17, stk.
3." 2) Artikel 9, stk. 6, første punktum, affattes
således: "Når Kommissionen har begrænset sin
undersøgelse i overensstemmelse med artikel 17, må antidumpingtold, der
pålægges indførslen fra eksportører eller producenter, som har givet sig til
kende i henhold til artikel 17, men som ikke er omfattet af undersøgelsen, ikke
overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for parterne
i stikprøven, uanset om den normale værdi for sådanne parter fastsættes på
grundlag af artikel 2, stk. 1-6, eller artikel 2, stk. 7, litra a)." Artikel 2 Denne forordning finder anvendelse på alle nye
og igangværende undersøgelser på tidspunktet for denne forordnings
ikrafttrædelse. Artikel 3 Denne forordning træder i kraft dagen efter
offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Denne forordning er bindende i alle
enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Europa-Parlamentets vegne På
Rådets vegne Formand Formand [1] Sag C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) m.fl. mod Rådet,
dom af 2. februar 2012 (endnu ikke offentliggjort i Sml.). [2] Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om
ændring af visse forordninger vedrørende den fælles handelspolitik for så vidt
angår procedurerne for vedtagelse af visse foranstaltninger (KOM(2011) 82
endelig). [3] Sag C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) m.fl. mod Rådet,
dom af 2. februar 2012. [4] EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.