EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 32011D0540
2011/540/EU: Commission Decision of 18 August 2011 on amending Decision 2007/589/EC as regards the inclusion of monitoring and reporting guidelines for greenhouse gas emissions from new activities and gases (notified under document C(2011) 5861) Text with EEA relevance
2011/540/EU: Kommissionens afgørelse af 18. august 2011 om ændring af beslutning 2007/589/EF for så vidt angår tilføjelse af retningslinjer for overvågning og rapportering af udledninger af drivhusgasser fra nye aktiviteter og af nye gasser (meddelt under nummer K(2011) 5861) EØS-relevant tekst
2011/540/EU: Kommissionens afgørelse af 18. august 2011 om ændring af beslutning 2007/589/EF for så vidt angår tilføjelse af retningslinjer for overvågning og rapportering af udledninger af drivhusgasser fra nye aktiviteter og af nye gasser (meddelt under nummer K(2011) 5861) EØS-relevant tekst
EUT L 244 af 21.9.2011, p. 1–34
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
No longer in force, Date of end of validity: 31/12/2012; stiltiende ophævelse ved 32012R0601
Relation | Act | Comment | Subdivision concerned | From | To |
---|---|---|---|---|---|
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag I | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag II | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag IV | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag IX | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag V | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag VI | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag VII | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag VIII | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag X | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag XI | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag XII | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XIX | ||
Modifies | 32007D0589 | ændring | bilag XVI | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XX | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XXI | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XXII | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XXIII | ||
Modifies | 32007D0589 | tilføjelse | bilag XXIV | ||
Modifies | 32007D0589 | erstatning | artikel 1 |
Relation | Act | Comment | Subdivision concerned | From | To |
---|---|---|---|---|---|
Corrected by | 32011D0540R(01) | (RO) | |||
Implicitly repealed by | 32012R0601 | 01/01/2013 |
21.9.2011 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 244/1 |
KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 18. august 2011
om ændring af beslutning 2007/589/EF for så vidt angår tilføjelse af retningslinjer for overvågning og rapportering af udledninger af drivhusgasser fra nye aktiviteter og af nye gasser
(meddelt under nummer K(2011) 5861)
(EØS-relevant tekst)
(2011/540/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1) som ændret ved direktiv 2004/101/EF (2), direktiv 2008/101/EF (3) og forordning (EF) nr. 219/2009 (4), særlig artikel 14, stk. 1, og artikel 24, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Direktiv 2003/87/EF indfører en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i EU (i det følgende benævnt »emissionshandelsordningen«). |
(2) |
Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF som ændret ved direktiv 2004/101/EF og 2008/101/EF og forordning (EF) nr. 219/2009 vedtaget beslutning 2007/589/EF (5) om retningslinjer for overvågning og rapportering af drivhusgasudledninger. |
(3) |
I henhold til artikel 24, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF som ændret ved direktiv 2004/101/EF og 2008/101/EF og forordning (EF) nr. 219/2009 kan Kommissionen på eget initiativ vedtage retningslinjer for overvågning og rapportering af emissioner fra aktiviteter, anlæg og drivhusgasser, der ikke er anført i bilag I, hvis overvågning og rapportering af sådanne emissioner kan udføres med tilstrækkelig præcision. |
(4) |
I henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/29/EF af 23. april 2009 om ændring af direktiv 2003/87/EF med henblik på at forbedre og udvide ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet anvendes artikel 14 og 24 i direktiv 2003/87/EF som ændret ved direktiv 2004/101/EF og 2008/101/EF og forordning (EF) nr. 219/2009 frem til den 31. december 2012. |
(5) |
Ved direktiv 2009/29/EF om ændring af direktiv 2003/87/EF med henblik på at forbedre og udvide ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet (6) bliver nye gasser og aktiviteter omfattet af emissionshandelsordningen fra 2013. Kommissionen bør vedtage retningslinjer for overvågning og rapportering af drivhusgasemissioner, der skyldes nye aktiviteter og nye gasser, med henblik på inddragelse af disse aktiviteter i emissionshandelsordningen fra 2013 og eventuel ensidig inddragelse af dem i emissionshandelsordningen før 2013. |
(6) |
Beslutning 2007/589/EF bør ændres i overensstemmelse hermed. |
(7) |
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er omhandlet i artikel 23 i direktiv 2003/87/EF — |
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
I beslutning 2007/589/EF foretages følgende ændringer:
1) |
Artikel 1 affattes således: »Artikel 1 Retningslinjerne for overvågning og rapportering af drivhusgasudledninger fra aktiviteterne i bilag I til direktiv 2003/87/EF og aktiviteter, der er medtaget i henhold til artikel 24, stk. 1, i samme direktiv, er opstillet i bilag I-XIV og XVI-XXIV til denne beslutning. Retningslinjerne for overvågning og rapportering af tonkilometerdata fra luftfartsaktiviteter med henblik på en ansøgning i henhold til artikel 3e eller 3f i direktiv 2003/87/EF er fastsat i bilag XV. Retningslinjerne bygger på principperne i nævnte direktivs bilag IV.« |
2) |
Bilagsoversigten og bilagene ændres således:
|
3) |
Der tilføjes følgende nye bilag:
|
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. august 2011.
På Kommissionens vegne
Connie HEDEGAARD
Medlem af Kommissionen
(1) EUT L 275 af 25.10.2003, s. 32.
(2) EUT L 338 af 13.11.2004, s. 18.
(3) EUT L 8 af 13.1.2009, s. 3.
(4) EUT L 87 af 31.3.2009, s. 109.
(5) EUT L 229 af 31.8.2007, s. 1.
(6) EUT L 140 af 5.6.2009, s. 63.
BILAG I
Bilagsoversigten ændres således:
1) |
Titlerne på bilag II og bilag IV-XII affattes således:
|
2) |
Der tilføjes følgende titler på de nye bilag XIX, XX, XXI, XXII, XXIII og XXIV:
|
BILAG II
I bilag I foretages følgende ændringer:
1) |
I punkt 1 benævnt »Indledning« ændres sætningsleddet »bilag II-XI og XIII-XVIII« til »bilag II-XI og bilag XIII- XXIV«. |
2) |
I indledningen, punkt 2, benævnt »Definitioner« ændres udtrykket »bilag II-XVIII« til udtrykket »bilag II-XXIV«. |
3) |
I punkt 4.3 benævnt »Overvågningsplanen« foretages følgende ændringer:
|
4) |
I punkt 5 foretages følgende ændringer:
|
5) |
I punkt 6.3, litra c), tredje afsnit, ændres udtrykket »XVI, XVII og XVIII« til »XVI-XXIV«. |
6) |
I punkt 7.1, femte afsnit, ændres tallet »XVIII« til »XXIV«. |
7) |
I punkt 8 foretages følgende ændringer:
|
8) |
I punkt 9 tilføjes følgende nye niende afsnit: »Følgende yderligere oplysninger skal opbevares om produktion af primær aluminium:
|
9) |
Punkt 14.1 ændres således: Fodnote 2 affattes således: »Udfyldes kun, hvis anlægget skal foretage indberetning til EPRTR.« |
10) |
Der tilføjes følgende som nyt punkt 14.8: »14.8 RAPPORTERING AF PFC-UDLEDNINGER VED PRODUKTION AF PRIMÆR ALUMINIUM
|
BILAG III
Bilag II ændres således:
1) |
I bilag II affattes titlen således: |
2) |
Punkt 1, første afsnit, affattes således: »De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes til at overvåge udledningerne fra forbrændingsaktiviteter, der er anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF og finder sted på anlægget, og som er defineret i direktivets artikel 3, litra t), og til at overvåge forbrændingsudledninger fra andre aktiviteter som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF, i det omfang der henvises til dem i nærværende retningslinjers bilag III-XI og XVI-XXIV. Endvidere skal dette bilag anvendes til at overvåge udledninger fra forbrændingsprocesser, der er led i en aktivitet i bilag I til direktiv 2003/87EF, som ikke er omhandlet i noget andet aktivitetsspecifikt bilag i nærværende retningslinjer.« |
3) |
I punkt 2 foretages følgende ændringer:
|
BILAG IV
I bilag IV foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag IV affattes titlen således: |
2) |
I punkt 1 affattes første afsnit således: »Koksværker kan indgå i stålværker og have en direkte teknisk forbindelse til sintringsaktiviteter og fremstilling af støbejern og stål med dertil hørende strengstøbning, hvorved der forekommer intensiv udveksling af energi og materiale (f.eks. højovnsgas, koksovnsgas og koks) ved normal drift. Hvis et anlægs tilladelse i henhold til artikel 4, 5 og 6 i direktiv 2003/87/EF dækker hele stålværket og ikke blot koksværket, kan CO2-udledningerne også overvåges for hele det integrerede stålværk under anvendelse af den massebalancemetode, som specificeres i punkt 2.1.1 i dette bilag.« |
3) |
I punkt 2.1.1, litra b), Kulstofindhold, Metodetrin 1, affattes indledningen således: »Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i bilag IV-X. Kulstofindholdet beregnes som følger:«. |
BILAG V
I bilag V foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag V affattes titlen således: |
2) |
I punkt 1 affattes første afsnit således: »Ristning, sintring og pelletering af malm kan være en integreret del af stålværker med en direkte teknisk forbindelse til koksværker og fremstilling af støbejern og stål med dertil hørende strengstøbning. Ved normal drift forekommer der således intensiv udveksling af energi og materiale (f.eks. højovnsgas, koksovnsgas, koks og kalksten). Hvis et anlægs tilladelse i henhold til artikel 4, 5 og 6 i direktiv 2003/87/EF dækker hele stålværket og ikke blot ristning og sintring, kan CO2-udledningerne også overvåges for hele det integrerede stålværk. I så fald kan massebalancemetoden (punkt 2.1.1 i dette bilag) anvendes.« |
3) |
I punkt 2.1.1, litra b), Kulstofindhold, Metodetrin 1, affattes indledningen således: »Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i bilag IV-X. Kulstofindholdet beregnes som følger:«. |
BILAG VI
I bilag VI foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag VI affattes titlen således: |
2) |
I punkt 1 foretages følgende ændringer:
|
3) |
I punkt 2.1.1, litra b), Kulstofindhold, Metodetrin 1, affattes indledningen således: »Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i bilag IV-X. Kulstofindholdet beregnes som følger:« |
BILAG VII
I bilag VII foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag VII affattes titlen således: |
2) |
Punkt 2, første punktum, affattes således: »Ved cementfremstilling stammer CO2-udledningerne fra følgende udledningskilder og kildestrømme:«. |
BILAG VIII
I bilag VIII foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag VIII affattes titlen således: |
2) |
I punkt 2 foretages følgende ændringer:
|
BILAG IX
I bilag IX foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag IX affattes titlen således: |
2) |
I punkt 2 foretages følgende ændringer:
|
BILAG X
I bilag X foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag X affattes titlen således: |
2) |
I punkt 2, første punktum, udgår udtrykket »anlæg til«. |
BILAG XI
I bilag XI affattes titlen således:
BILAG XII
I bilag XII affattes titlen således:
BILAG XIII
I bilag XVI, punkt 3.1, beskrivelsen af Tråmateriale, tilføjes efter udtrykket »bilag I-XII« udtrykket »og XIX-XXIV«.
BILAG XIV
Som bilag XIX indsættes følgende:
»BILAG XIX
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion af natriumkarbonat og natriumhydrogenkarbonat som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag finder anvendelse på udledninger fra anlæg til produktion af natriumkarbonat og natriumhydrogenkarbonat som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF.
2. BESTEMMELSE AF CO2-UDLEDNINGER
Ved anlæg til produktion af natriumkarbonat og natriumhydrogenkarbonat stammer CO2-udledningerne bl.a. fra følgende udledningskilder og kildestrømme:
— |
brændsel, der forbruges i forbrændingsprocesser, fx til produktion af hedtvand og damp |
— |
råmaterialer (fx aftræksgas fra kalcinering af kalksten, for så vidt som den ikke anvendes til karbonering) |
— |
spildgasser fra vaske- og filtreringstrin efter karbonering, for så vidt som de ikke anvendes til karbonering. |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
Eftersom natriumkarbonat og natriumhydrogenkarbonat indeholder kulstof, der hidrører fra de til processen tilførte materialer, beregnes procesudledningerne ved en massebalancemetode som beskrevet i punkt 2.1.1. Udledninger fra forbrænding af brændsel kan enten overvåges særskilt som beskrevet i punkt 2.1.2 eller indgår i massebalancen.
2.1.1. MASSEBALANCEMETODEN
I massebalancemetoden medregnes alt kulstof fra tilførsler, lagerbeholdninger, produkter og andet, som eksporteres fra anlægget, i drivhusgasudledningerne i løbet af rapporteringsperioden, undtagen udledningskilder, der overvåges ifølge punkt 2.1.2. Den mængde CO2, der medgår til produktion af natriumhydrogenkarbonat ud fra natriumkarbonat, anses for udledt. Der anvendes følgende ligning:
CO2-udledninger [t CO2] = (tilførsel – produkter – eksport – ændring af lagerbeholdning) * omregningsfaktor CO2/C
hvor
— tilførsel [t C]: alt kulstof, der tilføres anlægget
— produkter [t C]: alt kulstof i produkter (1) og materialer, herunder biprodukter, som forlader anlægget
— eksport [t C]: kulstof, som eksporteres fra anlægget i flydende og/eller fast form, f.eks. ledes til kloakeringssystemet, deponeres i affaldsdepoter eller indgår i tab. Eksport omfatter ikke frigivelse af drivhusgasser og kulilte til atmosfæren
— ændring af lagerbeholdning [t C]: forøgelse af beholdningen af kulstof inden for massebalancens afgrænsning.
Beregningen foretages som følger:
CO2-udledninger [t CO2] = (Σ (aktivitetsdatatilførsel * kulstofindholdtilførsel) – Σ (aktivitetsdataprodukter * kulstofindholdprodukter) – Σ (aktivitetsdataeksport * kulstofindholdeksport) – Σ (aktivitetsdataændring af lagerbeholdning * kulstofindholdændring af lagerbeholdning)) * 3,664
hvor
a) Aktivitetsdata
Driftslederen analyserer og rapporterer massestrømmene til og fra anlægget og ændringerne i beholdningen af alle relevante brændsler og materialer hver for sig. Hvis en massestrøms kulstofindhold sædvanligvis hænger sammen med energiindholdet (brændsler), må driftslederen bestemme og anvende det kulstofindhold, der hænger sammen med energiindholdet [t C/TJ] i den pågældende massestrøm, ved beregning af massebalancen.
Metodetrin 1
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5 %.
Metodetrin 3
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Kulstofindhold
Metodetrin 1
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer. Kulstofindholdet beregnes som følger:
Kulstofindhold [t/t eller TJ] = (Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ])/(3,664 [t CO2/t kulstof])
Metodetrin 2
Driftslederen anvender landespecifikke kulstofindhold for de forskellige brændsler eller materialer, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 3
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I hvad angår repræsentativ prøvetagning af brændsler, produkter og biprodukter samt bestemmelse af disses kulstofindhold og biomassefraktion.
2.1.2. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrænding af brændsel skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II, med mindre de indgår i massebalancen i punkt 2.1.1.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.
(1) I denne massebalance regnes alt natriumhydrogenkarbonat, der produceres ud fra natriumkarbonat, som natriumkarbonat.«
BILAG XV
Som bilag XX indsættes følgende:
»BILAG XX
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion af ammoniak som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes til at overvåge udledninger fra ammoniakproduktionsanlæg som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF.
Ammoniakproduktionsanlæg kan indgå i integrerede anlæg i den kemiske industri eller raffinaderiindustrien med deraf følgende intensiv udveksling af energi og materiale. CO2-udledningerne kan stamme fra forbrænding af brændsel og fra brug af brændsel som tilført procesmateriale til produktion af ammoniak. Ved mange ammoniakproduktionsanlæg bliver CO2 fra produktionsprocessen opsamlet og anvendt i andre produktionsprocesser, fx til produktion af urinstof. Sådant opsamlet CO2 skal regnes som udledt.
2. BESTEMMELSE AF CO2-UDLEDNINGER
Ved anlæg til produktion af ammoniak stammer CO2-udledningerne fra følgende udledningskilder og kildestrømme:
— |
forbrænding af brændsel til levering af varme til reforming eller delvis oxidation |
— |
brændsel, der tilføres som procesmateriale i ammoniakproduktionsprocessen (reforming eller delvis oxidation) |
— |
brændsel, der anvendes i andre forbrændingsprocesser, fx til produktion af hedtvand og damp. |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
2.1.1. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrænding af brændsel, der ikke tilføres som procesmateriale, skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II.
2.1.2. UDLEDNINGER FRA BRÆNDSEL, DER TILFØRES SOM PROCESMATERIALE I AMMONIAKPRODUKTIONEN
Udledninger fra brændsel, der tilføres som procesmateriale, skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.«
BILAG XVI
Som bilag XXI indsættes følgende:
»BILAG XXI
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion af brint og syntesegas som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes til at overvåge udledninger fra anlæg til produktion af brint og syntesegas som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF. Hvis brintproduktionen er teknisk integreret i et olieraffinaderi, skal anlæggets driftsleder i stedet anvende de relevante bestemmelser i bilag III.
Anlæg til produktion af brint og syntesegas kan indgå i integrerede anlæg i den kemiske industri eller raffinaderiindustrien med deraf følgende intensiv udveksling af energi og materiale. CO2-udledningerne kan stamme fra forbrænding af brændsel og fra brug af brændsel som tilført procesmateriale.
2. BESTEMMELSE AF CO2-UDLEDNINGER
Ved anlæg til produktion af brint og syntesegas stammer CO2-udledningerne fra følgende udledningskilder og kildestrømme:
— |
brændsel, der anvendes i brint- eller syntesegasproduktionsprocessen (reforming eller delvis oxidation) |
— |
brændsel, der anvendes i andre forbrændingsprocesser, fx til produktion af hedtvand og damp. |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
2.1.1. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrænding af brændsel, der ikke tilføres som procesmateriale i produktionen af brint eller syntesegas, men anvendes i andre forbrændingsprocesser, skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II.
2.1.2. UDLEDNINGER FRA BRÆNDSEL, DER TILFØRES SOM PROCESMATERIALE
Udledninger fra brændsel, der tilføres som procesmateriale i produktionen af brint, skal beregnes ved hjælp af den tilførselsbaserede metode i punkt 2.1.2.1. Hvad angår produktion af syntesegas benyttes der en massebalance, jf. punkt 2.1.2.2. Hvis der produceres både brint og syntesegas på samme anlæg, kan driftslederen vælge at beregne de respektive udledninger fra begge produktionsprocesser med én massebalance efter fremgangsmåden i punkt 2.1.2.2.
2.1.2.1. PRODUKTION AF BRINT
Udledninger fra brændsel, der tilføres som procesmateriale, beregnes ved hjælp af følgende formel:
CO2-udledninger = aktivitetsdata * emissionsfaktor
hvor
— |
aktivitetsdata udtrykkes som nettoenergiindholdet i det brændsel, der tilføres som procesmateriale, [TJ] eller, hvis der anvendes en masse- eller volumenrelateret emissionsfaktor, som den mængde brændsel, der tilføres som procesmateriale [t eller Nm3] |
— |
emissionsfaktoren udtrykkes i ton CO2/TJ eller i ton CO2/t eller i ton CO2/Nm3 brændsel, der er tilført som procesmateriale. |
Der gælder følgende krav på de enkelte metodetrin:
a) Aktivitetsdata
Aktivitetsdata udtrykkes generelt som nettoenergiindholdet [TJ] i det brændsel, der forbruges i løbet af rapporteringsperioden. Energiindholdet i brændselsforbruget beregnes ved hjælp af følgende formel:
Brændselsforbrugets energiindhold [TJ] = forbrugt brændsel [t eller Nm3] * brændslets nedre brændværdi [TJ/t eller TJ/Nm3]
Hvis der anvendes en masse- eller volumenrelateret emissionsfaktor [t CO2/t eller t CO2/Nm3], angives aktivitetsdata som den forbrugte brændselsmængde [t eller Nm3].
hvor
a1) Forbrugt brændsel
Metodetrin 1
Mængden af brændsel, der er tilført som procesmateriale [t eller Nm3] i rapporteringsperioden, opgøres med en usikkerhed på højst ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Mængden af brændsel, der er tilført som procesmateriale [t eller Nm3] i rapporteringsperioden, opgøres med en usikkerhed på højst ± 5,0 %.
Metodetrin 3
Mængden af brændsel, der er tilført som procesmateriale [t eller Nm3] i rapporteringsperioden, opgøres med en usikkerhed på højst ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Mængden af brændsel, der er tilført som procesmateriale [t eller Nm3] i rapporteringsperioden, opgøres med en usikkerhed på højst ± 1,5 %.
a2) Nedre brændværdi
Metodetrin 1
For hver enkelt brændselstype anvendes referenceværdierne i punkt 11 i bilag I.
Metodetrin 2a
Driftslederen anvender landespecifikke nedre brændværdier for de forskellige brændsler, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 2b
For kommercielt handlede brændsler anvendes den nedre brændværdi, som udledes af indkøbsfortegnelserne fra brændselsleverandøren for det pågældende brændsel, forudsat den er udledt på grundlag af anerkendte nationale eller internationale standarder.
Metodetrin 3
Den nedre brændværdi, der er repræsentativ for et anlægs brændsel, måles af driftslederen, et eksternt laboratorium eller brændselsleverandøren i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 13 i bilag I.
b) Emissionsfaktor
Metodetrin 1
Referenceværdierne i punkt 11 i bilag I anvendes.
Metodetrin 2a
Driftslederen anvender landespecifikke emissionsfaktorer for de forskellige brændsler, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 2b
Driftslederen udleder emissionsfaktorer for brændslet på grundlag af en af følgende fastsatte referencer:
— |
densitetsmåling af bestemte olier eller gasser, som er fælles for f.eks. raffinaderibranchen eller stålindustrien, samt |
— |
nedre brændværdi for bestemte kultyper |
kombineret med en empirisk korrelation, som bestemmes mindst en gang om året i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 13 i bilag I. Driftslederen skal sikre, at korrelationen opfylder kravene med hensyn til god teknisk praksis, og at den kun anvendes på de værdier af referencen, som ligger inden for det område, den er opstillet for.
Metodetrin 3
Der anvendes en aktivitetsspecifik emissionsfaktor [CO2/TJ eller CO2/t eller CO2/Nm3 tilført materiale], som er beregnet ud fra kulstofindholdet i det tilførte brændsel efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I.
2.1.2.2. PRODUKTION AF SYNTESEGAS
Eftersom en del af kulstoffet i det brændsel, der tilføres som procesmateriale, er indeholdt i den producerede syntesegas, skal der anvendes en massebalancemetode til beregning af drivhusgasudledningerne.
I massebalancemetoden medregnes alt kulstof fra tilførsler, lagerbeholdninger, produkter og andet, som eksporteres fra anlægget, i drivhusgasudledningerne i løbet af rapporteringsperioden, undtagen udledningskilder, der overvåges ifølge punkt 2.1.1 og 2.1.2.1. Der anvendes følgende ligning:
CO2-udledninger [t CO2] = (tilførsel — produkter — eksport - ændring af lagerbeholdning) * omregningsfaktor CO2/C
hvor
— tilførsel [t C]: alt kulstof, der tilføres anlægget
— produkter [t C]: alt kulstof i produkter og materialer, herunder biprodukter, som forlader anlægget
— eksport [t C]: kulstof, som eksporteres fra anlægget, f.eks. ledes til kloakeringssystemet, deponeres i affaldsdepoter eller indgår i tab. Eksport omfatter ikke frigivelse af drivhusgasser og kulilte til atmosfæren
— ændring af lagerbeholdning [t C]: forøgelse af beholdningen af kulstof inden for massebalancens afgrænsning.
Beregningen foretages som følger:
CO2-udledninger [t CO2] = (Σ (aktivitetsdatatilførsel * kulstofindholdtilførsel) — Σ (aktivitetsdataprodukter * kulstofindholdprodukter) – Σ (aktivitetsdataeksport * kulstofindholdeksport) – Σ (aktivitetsdataændring af lagerbeholdning * kulstofindholdændring af lagerbeholdning)) * 3,664
hvor
a) Aktivitetsdata
Driftslederen analyserer og rapporterer massestrømmene til og fra anlægget og ændringerne i beholdningen af alle relevante brændsler og materialer hver for sig. Hvis en massestrøms kulstofindhold sædvanligvis hænger sammen med energiindholdet (brændsler), må driftslederen bestemme og anvende det kulstofindhold, der hænger sammen med energiindholdet [t C/TJ] i den pågældende massestrøm, ved beregning af massebalancen.
Metodetrin 1
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5 %.
Metodetrin 3
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Kulstofindhold
Metodetrin 1
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer. Kulstofindholdet beregnes som følger:
Kulstofindhold [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t kulstof]
Metodetrin 2
Driftslederen anvender landespecifikke kulstofindhold for de forskellige brændsler eller materialer, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 3
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I hvad angår repræsentativ prøvetagning af brændsler, produkter og biprodukter samt bestemmelse af disses kulstofindhold og biomassefraktion.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.«
BILAG XVII
Som bilag XXII indsættes følgende:
»BILAG XXII
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion af organiske massekemikalier som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes til at overvåge udledninger fra produktion af organiske massekemikalier som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF. Hvis en sådan produktion er teknisk integreret i et olieraffinaderi, skal anlæggets driftsleder i stedet anvende de relevante bestemmelser i bilag III, især på udledningerne fra katalytisk krakning.
Anlæg til produktion af organiske massekemikalier kan indgå i integrerede anlæg i den kemiske industri eller raffinaderiindustrien med deraf følgende intensiv udveksling af energi og materiale. CO2-udledningerne kan stamme fra forbrænding af brændsel og fra tilførsel af brændsel eller materialer som procesmateriale.
2. BESTEMMELSE AF CO2-UDLEDNINGER
Blandt potentielle kilder til CO2-udledninger kan nævnes brændsel og procesmateriale, der tilføres til følgende processer:
— |
krakning (katalytisk og ikke-katalytisk) |
— |
reforming |
— |
fuldstændig eller delvis oxidation |
— |
lignende processer, der medfører CO2-udledninger med kulstof fra kulbrintebaseret råmateriale |
— |
afbrænding af spildgasser, herunder flaring |
— |
anden forbrænding af brændsel til levering af varme til ovennævnte processer. |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
Udledninger fra forbrændingsprocesser, hvor brændslet ikke indgår i eller hidrører fra kemiske reaktioner til produktion af organiske massekemikalier, fx processer til produktion af varme eller el, skal overvåges og rapporteres efter punkt 2.1.1. I alle andre tilfælde beregnes udledningerne fra produktion af organiske massekemikalier ved hjælp af en massebalancemetode, jf. punkt 2.1.2. Alt CO i røggassen regnes som CO2. Med den kompetente myndigheds godkendelse kan der i stedet for en massebalancemetode anvendes en tilførselsbaseret metode som den i bilag II beskrevne under hensyntagen til bedste praksis i industrien, hvis driftslederen kan påvise, at dette er mere omkostningseffektivt og har en tilsvarende nøjagtighed.
2.1.1. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrændingsprocesser skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II. Hvis der udføres røggasvask ved anlægget, og de deraf følgende udledninger ikke beregnes ved hjælp af massebalancen i punkt 2.1.2, skal de beregnes i overensstemmelse med bilag II.
2.1.2. MASSEBALANCEMETODEN
I massebalancemetoden medregnes alt kulstof fra tilførsler, lagerbeholdninger, produkter og andet, som eksporteres fra anlægget, i drivhusgasudledningerne, undtagen udledningskilder, der overvåges ifølge punkt 2.1.1. Der anvendes følgende ligning:
Udledninger [t CO2] = (tilførsel – produkter – eksport – ændring af lagerbeholdning) * omregningsfaktor CO2/C
hvor
— tilførsel [t C]: alt kulstof, der tilføres anlægget
— produkter [t C]: alt kulstof i produkter og materialer, herunder biprodukter, som forlader anlægget
— eksport [t C]: kulstof, som eksporteres fra anlægget, f.eks. ledes til kloakeringssystemet, deponeres i affaldsdepoter eller indgår i tab. Eksport omfatter ikke frigivelse af drivhusgasser og kulilte til atmosfæren
— ændring af lagerbeholdning [t C]: forøgelse af beholdningen af kulstof ved anlægget.
Beregningen foretages som følger:
CO2-udledninger [t CO2] = (Σ (aktivitetsdatatilførsel * kulstofindholdtilførsel) – Σ (aktivitetsdataprodukter * kulstofindholdprodukter) – Σ (aktivitetsdataeksport * kulstofindholdeksport) – Σ (aktivitetsdataændring af lagerbeholdning * kulstofindholdændring af lagerbeholdning)) * 3,664
hvor
a) Aktivitetsdata
Driftslederen analyserer og rapporterer massestrømmene til og fra anlægget og ændringerne i beholdningen af alle relevante brændsler og materialer hver for sig. Hvis en massestrøms kulstofindhold sædvanligvis hænger sammen med energiindholdet (brændsler), må driftslederen bestemme og anvende det kulstofindhold, der hænger sammen med energiindholdet [t C/TJ] i den pågældende massestrøm, ved beregning af massebalancen.
Metodetrin 1
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5,0 %.
Metodetrin 3
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Kulstofindhold
Metodetrin 1
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er opregnet i punkt 11 i bilag I, i tabellen nedenfor eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer. Kulstofindholdet beregnes som følger:
Kulstofindhold [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t kulstof]
For stoffer, der hverken er nævnt i punkt 11 i bilag I eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer, kan driftslederne beregne kulstofindholdet ud fra det rene stofs støkiometriske kulstofindhold og stoffets koncentration i den tilførte eller producerede strøm.
Tabel
Referenceemissionsfaktorer (1)
Stof |
Kulstofindhold (t C/t råmateriale eller t C/t produkt) |
acetonitril |
0,5852 t C/t |
acrylonitril |
0,6664 t C/t |
butadien |
0,888 t C/t |
carbon black |
0,97 t C/t |
ethylen |
0,856 t C/t |
ethylendichlorid |
0,245 t C/t |
ethylenglycol |
0,387 t C/t |
ethylenoxid |
0,545 t C/t |
hydrogencyanid |
0,4444 t C/t |
methanol |
0,375 t C/t |
methan |
0,749 t C/t |
propan |
0,817 t C/t |
propylen |
0,8563 t C/t |
vinylchloridmonomer |
0,384 t C/t |
Metodetrin 2
Driftslederen anvender landespecifikke kulstofindhold for de forskellige brændsler eller materialer, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 3
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I hvad angår repræsentativ prøvetagning af brændsler, produkter og biprodukter samt bestemmelse af disses kulstofindhold og biomassefraktion.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.«
(1) Se IPCC-retningslinjerne af 2006 for nationale opgørelser af drivhusgasser.
BILAG XVIII
Som bilag XXIII indsættes følgende:
»BILAG XXIII
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion eller forarbejdning af ferrometaller og nonferrometaller som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes på emissioner fra produktion eller forarbejdning af ferrometaller og nonferrometaller som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF, undtagen fremstilling af støbejern og stål og produktion af primær aluminium.
2. BESTEMMELSE AF CO2-UDLEDNINGER
Ved anlæg til produktion eller forarbejdning af ferrometaller og nonferrometaller stammer CO2-udledningerne bl.a. fra følgende udledningskilder og kildestrømme:
— |
traditionelle brændsler (fx naturgas, kul, koks og olie) |
— |
andre brændsler (plast fx fra genvinding af batterier, organisk materiale (granulat) fra shredderanlæg) |
— |
reduktionsmidler (fx koks og grafitelektroder) |
— |
råstoffer (fx kalcinering af kalksten og dolomit samt kulstofholdige malme og koncentrater) |
— |
sekundære råmaterialer (fx organisk materiale i skrot). |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
I anlæg, hvor kulstof fra det anvendte brændsel og tilførte råmaterialer, indgår i produkterne eller andre resultater af produktionen, fx i form af reduktion af malme, anvendes der en massebalancemetode (se punkt 2.1.1). I anlæg, hvor det ikke er tilfældet, beregnes forbrændingsudledninger og procesudledninger hver for sig (se punkt 2.1.2 og 2.1.3).
2.1.1. MASSEBALANCEMETODEN
I massebalancemetoden medregnes alt kulstof fra tilførsler, lagerbeholdninger, produkter og andet, som eksporteres fra anlægget, i drivhusgasudledningerne i løbet af rapporteringsperioden efter følgende ligning:
Udledninger [t CO2] = (tilførsel – produkter – eksport – ændring af lagerbeholdning) * omregningsfaktor CO2/C
hvor
— tilførsel [t C]: alt kulstof, der tilføres anlægget
— produkter [t C]: alt kulstof i produkter og materialer, herunder biprodukter, som forlader anlægget
— eksport [t C]: kulstof, som eksporteres fra anlægget, f.eks. ledes til kloakeringssystemet, deponeres i affaldsdepoter eller indgår i tab. Eksport omfatter ikke frigivelse af drivhusgasser og kulilte til atmosfæren
— ændring af lagerbeholdning [t C]: forøgelse af beholdningen af kulstof inden for massebalancens afgrænsning.
Beregningen foretages som følger:
CO2-udledninger [t CO2] = (Σ (aktivitetsdatatilførsel * kulstofindholdtilførsel) – Σ (aktivitetsdataprodukter * kulstofindholdprodukter) – Σ (aktivitetsdataeksport * kulstofindholdeksport) – Σ (aktivitetsdataændring af lagerbeholdning * kulstofindholdændring af lagerbeholdning)) * 3,664
hvor
a) Aktivitetsdata
Driftslederen analyserer og rapporterer massestrømmene til og fra anlægget og ændringerne i beholdningen af alle relevante brændsler og materialer hver for sig. Hvis en massestrøms kulstofindhold sædvanligvis hænger sammen med energiindholdet (brændsler), må driftslederen bestemme og anvende det kulstofindhold, der hænger sammen med energiindholdet [t C/TJ] i den pågældende massestrøm, ved beregning af massebalancen.
Metodetrin 1
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5 %.
Metodetrin 3
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Kulstofindhold
Metodetrin 1
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer. Kulstofindholdet beregnes som følger:
Kulstofindhold [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t kulstof]
Metodetrin 2
Driftslederen anvender landespecifikke kulstofindhold for de forskellige brændsler eller materialer, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 3
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I hvad angår repræsentativ prøvetagning af brændsler, produkter og biprodukter samt bestemmelse af disses kulstofindhold og biomassefraktion.
2.1.2. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrændingsprocesser ved anlæg til produktion eller forarbejdning af ferrometaller og nonferrometaller, som ikke overvåges efter en massebalancemetode, skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II.
2.1.3. PROCESUDLEDNINGER
For hver type råmateriale, der anvendes, skal mængden af CO2 beregnes som følger:
CO2-udledninger = Σ aktivitetsdatatilført procesmateriale * emissionsfaktor * omregningsfaktor
hvor
a) Aktivitetsdata
Metodetrin 1
Mængden [t] af tilførte råmaterialer og procesrestprodukter, der anvendes som råmateriale i processen, som ikke er rapporteret efter punkt 2.1.2, bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5,0 %.
Metodetrin 2
Mængden [t] af tilførte råmaterialer og procesrestprodukter, der anvendes som råmateriale i processen, som ikke er rapporteret efter punkt 2.1.2, bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
b) Emissionsfaktor
Metodetrin 1
For karbonater anvendes de støkiometriske forhold i nedenstående tabel:
Tabel
Støkiometriske emissionsfaktorer
Karbonat |
Forhold [t CO2 pr. t Ca-karbonat, Mg-karbonat eller andet karbonat] |
Bemærkninger |
CaCO3 |
0,440 |
|
MgCO3 |
0,522 |
|
det generelle tilfælde: XY(CO3)Z |
Emissionsfaktor = [MCO2 ]/{Y * [Mx] + Z *[MCO3 2-]} |
X= metal Mx= molekylvægt af X i [g/mol] MCO2 = molekylvægt af CO2 i [g/mol] MCO3- = molekylvægt af CO3 2- i [g/mol] Y= det støkiometriske tal for X Z= det støkiometriske tal for CO3 2- |
Disse værdier korrigeres for indholdet af vand og gangbjergart i det anvendte karbonatmateriale.
For procesrestprodukter og andre råmaterialer end karbonater, som ikke er rapporteret efter punkt 2.1.2, beregnes der aktivitetsspecifikke faktorer efter bestemmelserne i punkt 13 i bilag I.
c) Omregningsfaktor
Metodetrin 1
Omregningsfaktor: 1,0
Metodetrin 2
De aktivitetsspecifikke faktorer beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I, og mængden af kulstof i sinter, slagge og andre relevante produkter samt i frafiltreret støv bestemmes. For at undgå, at materiale tælles med to gange, skal der ikke redegøres for mængden af indeholdt kulstof [t], hvis frafiltreret støv genanvendes i processen.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.«
BILAG XIX
Som bilag XXIV indsættes følgende:
»BILAG XXIV
Aktivitetsspecifikke retningslinjer for produktion eller forarbejdning af primær aluminium som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF
1. AFGRÆNSNING OG FULDSTÆNDIGHED
De aktivitetsspecifikke retningslinjer i dette bilag skal anvendes på emissioner fra anlæg til produktion eller forarbejdning af primær aluminium som anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF.
Bilaget indeholder retningslinjer for overvågning af udledninger fra fremstilling af elektroder til produktion af primær aluminium, og de gælder tillige for selvstændige anlæg til fremstilling af sådanne elektroder.
2. BESTEMMELSE AF DRIVHUSGASUDLEDNINGER
Ved anlæg til produktion eller forarbejdning af primær aluminium stammer drivhusgasudledningerne bl.a. fra følgende udledningskilder og kildestrømme:
— |
brændsel til produktion af varme eller damp |
— |
anodefremstilling (CO2) |
— |
reduktion af Al2O3 under elektrolysen (CO2), som hænger sammen med elektrodeforbruget |
— |
brug af natriumkarbonat og andre karbonater til vask af røggas (CO2) |
— |
anodeeffekter (PFC), herunder fugitive udledninger af PFC. |
2.1. BEREGNING AF CO2-UDLEDNINGER
2.1.1. FORBRÆNDINGSUDLEDNINGER
Udledninger fra forbrænding af brændsel, herunder røggasvask, skal overvåges og rapporteres i overensstemmelse med bilag II, med mindre de indgår i en massebalance, jf. punkt 2.1.2.
2.1.2. MASSEBALANCE
Procesudledninger fra anodefremstilling og -forbrug beregnes ved hjælp af en massebalancemetode. I massebalancemetoden medregnes alt kulstof fra tilførsler, lagerbeholdninger, produkter og andet, som eksporteres, under blanding, formning, bagning og genanvendelse af anoder samt fra elektrodeforbruget under elektrolysen. Når der anvendes prebake-anoder, kan der enten benyttes særskilte massebalancer for produktion og forbrug, eller én fælles massebalance, som omfatter både produktion og forbrug af elektroder. Hvis der anvendes Søderberg-elektroder, skal driftslederen benytte én samlet massebalance. Uanset om der benyttes en samlet massebalance eller særskilte massebalancer, skal massebalancen fastslå udledningen af drivhusgasser i løbet af rapporteringsperioden ved hjælp af følgende ligning:
CO2-udledninger [t CO2] = (tilførsel - produkter - eksport - ændring af lagerbeholdning) * omregningsfaktor CO2/C
hvor
— tilførsel [t C]: alt kulstof, der bringes inden for massebalancens afgrænsning, fx beg, koks, pakkekoks og indkøbte anoder
— produkter [t C]: alt kulstof i produkter og materialer, herunder biprodukter og affald, som forlader massebalancens afgrænsning, fx ved salg af anoder
— eksport [t C]: kulstof, som eksporteres fra massebalancens afgrænsning, f.eks. ledes til kloakeringssystemet, deponeres i affaldsdepoter eller indgår i tab. Eksport omfatter ikke frigivelse af drivhusgasser til atmosfæren
— ændring af lagerbeholdning [t C]: forøgelse af beholdningen af kulstof inden for massebalancens afgrænsning.
Beregningen foretages som følger:
CO2-udledninger [t CO2] = (Σ (aktivitetsdatatilførsel * kulstofindholdtilførsel) - Σ (aktivitetsdataprodukter * kulstofindholdprodukter) - Σ (aktivitetsdataeksport * kulstofindholdeksport) - Σ (aktivitetsdataændring af lagerbeholdning * kulstofindholdændring af lagerbeholdning)) * 3,664
hvor
a) Aktivitetsdata
Driftslederen analyserer og rapporterer massestrømmene til og fra anlægget og ændringerne i beholdningen af alle relevante brændsler og materialer (fx beg, koks og pakkekoks) hver for sig. Hvis en massestrøms kulstofindhold sædvanligvis hænger sammen med energiindholdet (brændsler), må driftslederen bestemme og anvende det kulstofindhold, der hænger sammen med energiindholdet [t C/TJ] i den pågældende massestrøm, ved beregning af massebalancen.
Metodetrin 1
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 7,5 %.
Metodetrin 2
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 5 %.
Metodetrin 3
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 4
Aktivitetsdata bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Kulstofindhold
Metodetrin 1
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes ud fra referenceemissionsfaktorerne for de brændsler eller materialer, som er anført i punkt 11 i bilag I eller i andre aktivitetsspecifikke bilag i disse retningslinjer. Kulstofindholdet beregnes som følger:
Kulstofindhold [t/t eller TJ] = Emissionsfaktor [t CO2/t eller TJ]/3,664 [t CO2/t kulstof]
Metodetrin 2
Driftslederen anvender landespecifikke kulstofindhold for de forskellige brændsler eller materialer, som den pågældende medlemsstat har rapporteret i den seneste nationale opgørelse, som er blevet forelagt sekretariatet for FN's rammekonvention om klimaændringer.
Metodetrin 3
Kulstofindholdet i tilførte eller producerede strømme beregnes efter forskrifterne i punkt 13 i bilag I hvad angår repræsentativ prøvetagning af brændsler, produkter og biprodukter samt bestemmelse af disses kulstofindhold og biomassefraktion.
Kulstofindholdet kan med den kompetente myndigheds godkendelse udledes enten ved direkte analyse eller ved indirekte analyse, dvs. at det målte indhold af kendte bestanddele (såsom svovl, brint og aske) trækkes fra den samlede mængde.
2.2. MÅLING AF CO2-UDLEDNINGER
Retningslinjerne for måling i bilag I og XII skal anvendes.
3. BESTEMMELSE AF PFC-UDLEDNINGER
PFC-udledninger fra produktion af primær aluminium skal omfatte CF4– og C2F6–udledninger udtrykt i CO2-ækvivalenter:
PFC-udledninger [t CO2(e)] = CF4-udledninger [t CO2(e)] + C2F6-udledninger [t CO2(e)]
Mængden af CO2-ækvivalenter (t CO2(e)) beregnes ved hjælp af de værdier for globalt opvarmningspotentiale, som findes i Second Assessment Report fra Intergovernmental Panel on Climate Change (1995 IPCC GWP value). Værdierne er:
|
GWPCF4 = 6 500 t CO2(e)/t CF4 |
|
GWPC2F6 = 9 200 t CO2(e)/t C2F6 |
De samlede PFC-udledninger beregnes ud fra de udledninger, der kan måles i en kanal eller skorsten (»punktudledningskilde«), de fugitive udledninger og kanalens opsamlingseffektivitet:
PFC-udledninger (i alt) = PFC-udledninger (kanal)/opsamlingseffektivitet
Opsamlingseffektiviteten måles, når de anlægsspecifikke emissionsfaktorer er bestemt. Dertil benyttes den seneste udgave af den vejledning, der er nævnt under Metodetrin 3 i punkt 4.4.2.4 i IPCC-retningslinjerne fra 2006.
Udledningerne af CF4 og C2F6 gennem en kanal eller skorsten beregnes ved en af følgende to metoder, afhængigt af hvilken reguleringsteknologi der er i brug. Beregningsmetode A bruges, når der registreres anodeeffektminutter pr. celledøgn, mens beregningsmetode B bruges, når der registreres anodeeffektoverspænding.
Beregningsmetode A — hældningsmetoden
Hvis der måles anodeeffektminutter pr. celledøgn, anvendes følgende ligninger til at bestemme PFC-udledningerne:
|
CF4-udledninger [t CO2(e)] = AEM × (SEFCF4/1 000) × PrAl × GWPCF4 |
|
C2F6-udledninger [t CO2(e)] = CF4-udledninger * FC2F6*GWPC2F6 |
hvor
AEM … Anodeeffektminutter/celledøgn
SEFCF4 … (1) Hældningsemissionsfaktor [(kg CF4/t produceret Al)/(anodeeffektminutter/celledøgn)]
PrAl … Årlig produktion af primær aluminium [t]
FC2F6 … Vægtandelen af C2F6 (t C2F6/t CF4)
hvor
Aktivitetsdata
a) Produktion af primær aluminium
Metodetrin 1
Produktionen af primær aluminium bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 2
Produktionen af primær aluminium bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Anodeeffektminutter (AEM)
Anodeeffektminutter pr. celledøgn udtrykker hyppigheden af anodeeffekter [antal anodeeffekter/celledøgn] multipliceret med anodeeffekternes gennemsnitlige varighed [anodeeffektminutter/forekomst]:
AEM = hyppighed × gennemsnitsvarighed
Metodetrin 1
Hyppigheden af anodeeffekter og deres gennemsnitsvarighed bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 2
Hyppigheden af anodeeffekter og deres gennemsnitsvarighed bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
Emissionsfaktor
Emissionsfaktoren for CF4 (hældningsemissionsfaktoren SEFCF4) udtrykker den mængde [kg] CF4, der udledes pr. ton produceret aluminium for hvert anodeeffektminut/celledøgn. Emissionsfaktoren (vægtandelen af FC2F6) for C2F6 udtrykker den mængde [t] C2F6, der udledes, i forhold til den mængde [t] CF4, der udledes.
Metodetrin 1
Der anvendes teknologispecifikke emissionsfaktorer fra tabel 1.
Tabel 1
Teknologispecifikke emissionsfaktorer for aktivitetsdata til hældningsmetoden
Teknologi |
Emissionsfaktor for CF4 (SEFCF4 ) (kg CF4/t Al)/(AE-min/celledøgn) |
Emissionsfaktor for C2F6 (FC2F6 ) [t C2F6/t CF4] |
Centre Worked Prebake (CWPB) |
0,143 |
0,121 |
Vertical Stud Søderberg (VSS) |
0,092 |
0,053 |
Metodetrin 2
Der anvendes anlægsspecifikke emissionsfaktorer for CF4 og C2F6, som er fastlagt på grundlag af kontinuerlige eller periodiske feltmålinger. Til at fastlægge disse emissionsfaktorer benyttes den seneste udgave af den vejledning, der er nævnt under metodetrin 3 i punkt 4.4.2.4 i IPCC-retningslinjerne fra 2006 (2). Emissionsfaktorerne fastsættes med en usikkerhed på højst ± 15 % på hver.
Emissionsfaktorerne fastsættes mindst en gang hvert tredje år eller oftere, hvis relevante anlægsændringer gør det nødvendigt. Ved relevante ændringer forstås bl.a. en ændring i fordelingen af anodeeffekternes varighed og en ændring af reguleringsalgoritmen, der indvirker på fordelingen på forskellige anodeeffekttyper eller karakteren af rutinen for terminering af anodeeffekter.
Beregningsmetode B — Overspændingsmetoden:
Hvis der måles anodeeffektoverspænding, anvendes følgende ligninger til at bestemme PFC-udledningerne:
|
CF4-udledninger [t CO2(e)] = OVC × (AEO/CE) × PrAl × GWPCF4 × 0,001 |
|
C2F6-udledninger [t CO2-eq] = CF4-udledninger × FC2F6 × GWPC2F6 |
hvor
OVC … Overspændingskoefficient (»emissionsfaktor«) udtryk som kg CF4 pr. ton produceret aluminium pr. mV overspænding
AEO … Anodeeffektoverspænding pr. celle [mV] bestemt som integralet af (tid × spænding over målspændingen) divideret med dataindsamlingens varighed (tiden)
CE … Gennemsnitligt strømudbytte af aluminiumproduktionen [%]
PrAl … Årlig produktion af primær aluminium [t]
FC2F6 … Vægtandelen af C2F6 (t C2F6/t CF4)
Aktivitetsdata
a) Produktion af primær aluminium
Metodetrin 1
Produktionen af primær aluminium bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 2
Produktionen af primær aluminium bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
b) Anodeeffektoverspænding
Udtrykket AEO/CE (anodeeffektoverspænding/strømudbytte) betegner den tidsintegrerede gennemsnitlige anodeeffektoverspænding [mV overspænding] pr. gennemsnitligt strømudbytte [%]
Metodetrin 1
Anodeeffektoverspændingen og strømudbyttet bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 2,5 %.
Metodetrin 2
Anodeeffektoverspændingen og strømudbyttet bestemmes for rapporteringsperioden med en usikkerhed på mindre end ± 1,5 %.
Emissionsfaktor
Emissionsfaktoren for CF4 (»overspændingskoefficienten«, OVC) udtrykker den mængde [kg] CF4, der udledes pr. t produceret aluminium pr. millivolt overspænding [mV]. Emissionsfaktoren for C2F6 (vægtandelen af C2F6 ) udtrykker den mængde [t] C2F6, der udledes, i forhold til den mængde [t] CF4, der udledes.
Metodetrin 1
Der anvendes teknologispecifikke emissionsfaktorer fra tabel 2.
Tabel 2
Teknologispecifikke emissionsfaktorer for aktivitetsdata til overspændingsmetoden
Teknologi |
Emissionsfaktor for CF4 [(kg CF4/t Al)/mV] |
Emissionsfaktor for C2F6 [t C2F6/t CF4] |
Centre Worked Prebake (CWPB) |
1,16 |
0,121 |
Vertical Stud Søderberg (VSS) |
i.r. |
0,053 |
Metodetrin 2
Der anvendes anlægsspecifikke emissionsfaktorer for CF4 [(kg CF4/t Al)/mV] og C2F6 [t C2F6/t CF4], som er fastlagt på grundlag af kontinuerlige eller periodiske feltmålinger. Til at fastlægge disse emissionsfaktorer benyttes den seneste udgave af den vejledning, der er nævnt under metodetrin 3 i punkt 4.4.2.4 i IPCC-retningslinjerne fra 2006 (2). Emissionsfaktorerne fastsættes med en usikkerhed på højst ± 15 % på hver.
Emissionsfaktorerne fastsættes mindst en gang hvert tredje år eller oftere, hvis relevante anlægsændringer gør det nødvendigt. Ved relevante ændringer forstås bl.a. en ændring i fordelingen af anodeeffekternes varighed og en ændring af reguleringsalgoritmen, der indvirker på hvorved fordelingen på forskellige anodeeffekttyper eller karakteren af rutinen for terminering af anodeeffekter.
(1) Hvis der bruges forskellige celletyper, kan der anvendes forskellige SEF-værdier.
(2) International Aluminium Institute; The Aluminium Sector Greenhouse Gas Protocol; October 2006; US Environmental Protection Agency and International Aluminium Institute; Protocol for Measurement of Tetrafluoromethane (CF4) and Hexafluoroethane (C2F6) Emissions from Primary Aluminum Production; April 2008.