This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0468
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS concerning the added value of macro-regional strategies
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o přidané hodnotě makroregionálních strategií
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o přidané hodnotě makroregionálních strategií
/* COM/2013/0468 final */
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o přidané hodnotě makroregionálních strategií /* COM/2013/0468 final */
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU,
RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU
REGIONŮ o přidané hodnotě makroregionálních
strategií 1. Úvod Makroregionální koncept vzešel z touhy po kolektivní reakci na
zhoršení životního prostředí v oblasti Baltského moře a přání
přistupovat k výzvám a možnostem tohoto regionu v rámci
společně dohodnutého postupu. To vedlo ke vzniku strategie EU pro
region Baltského moře (EUSBSR) přijaté v roce 2009. Strategie EU pro
Podunají (EUSDR) byla přijata v červnu 2011 a Evropská rada
vyzvala Komisi, aby do konce roku 2014 na základě hodnocení tohoto
konceptu předložila strategii EU pro jadransko-jónský region.[1]
Přínos tohoto přístupu zvažují i další regiony. Cílem je koordinovaný postup při řešení záležitostí, které se
lépe řeší společně, než jednotlivě. Uvedené dvě
strategie usilují o odstranění překážek bránících rozvoji a o
uvolnění potenciálu daných regionů. Snaží se zasadit jednotlivé
problémy do mnohostranného kontextu a oslovit i sousední státy nacházející se
mimo stávající hranice EU a navázat s nimi rovnocennou spolupráci. Tento
přístup nabádá zapojené strany k tomu, aby překonaly nejen
hranice svých států, ale i překážky, jež jim brání ve
strategičtějším a nápaditějším nazírání stávajících možností. Účelem makroregionální strategie je spustit nové projekty a
iniciativy a vytvářet tak smysl pro společnou odpovědnost. Jedná
se o důležité inovace v oblasti územní spolupráce a soudržnosti.
Tento přístup – stavějící na tradici spolupráce, která vznikla
na základě iniciativ Společenství, jako například INTERREG[2] – musí
být nicméně posuzován podle výsledků a úspěchů
měřených v porovnání s vynaloženým úsilím. Zatímco samotný
přístup se těší jisté oblibě, jeho provádění je
náročné, a má-li být přidané hodnoty dosaženo co
nejúčinnějším a nejudržitelnějším způsobem, je třeba
způsob provádění zlepšit. 1.1 Účel zprávy Rada požádala Komisi, „aby objasnila koncepci makroregionálních
strategií, vyhodnotila jejich přidanou hodnotu a do června roku 2013
předložila Radě a Evropskému parlamentu výsledky“.[3] Tato zpráva: ·
objasňuje koncepci, ·
vyhodnocuje přidanou hodnotu stávajících
makroregionálních strategií, ·
přináší doporučení pro další
činnost. V potaz jsou brány dosavadní výsledky, a to jak úspěchy, tak
i těžkosti, na pozadí celkového politického rámce EU, včetně
strategie Evropa 2020 a stávající územní perspektivy uvedené nyní ve smlouvách.
1.2 Metoda hodnocení[4] Tato zpráva vychází z řady zdrojů, včetně: ·
zpráv Komise o EUSBSR a EUSDR a následných
závěrů Rady a sdělení o EUSBSR z března 2012, ·
rozsáhlého průzkumu provedeného mezi více než
stovkou klíčových zúčastněných stran, ·
nezávislého posouzení externích odborníků, ·
přehledu relevantní odborné literatury a
literatury věnované rozvoji politiky. Doporučení pozorovatelů: ·
vzhledem k tomu, že obě stávající
makroregionální strategie jsou relativně nové, je jejich dopad stále
těžko posouditelný a je třeba ho měřit
ve střednědobém až dlouhodobém horizontu, ·
je třeba rozlišovat mezi hodnotou celkové
koncepce a jednotlivými problémy souvisejícími s jejím prováděním.
2. Koncepce makroregionální strategie Makroregionální spolupráce vychází z celé řady prvků:
společná identita sdílená v daném regionu, touha po společném
strategickém plánování a ochota slučovat zdroje. V současné době probíhá konsolidace prvotních definic[5]
v rámci nařízení o společných ustanoveních pro období 2014–2020[6], které
uvádí, že makroregionální strategie: 1) je integrovaný rámec týkající se členských států a
třetích zemí nacházejících se v téže zeměpisné oblasti, 2) řeší společné výzvy, 3) využívá výhod zesílené spolupráce za účelem hospodářské,
sociální a územní soudržnosti. Evropský parlament a Rada by měly makroregionální strategii
podporovat. Koncepce v sobě rovněž zahrnuje principy: ·
integrace – cíle by
měly být zasazeny do stávajících politických rámců (EU, regionálních,
celostátních, místních a předvstupních), programů (EU, programů
pro jednotlivé země, programů územní spolupráce, odvětvových
programů) a finančních nástrojů, ·
koordinace –
nemělo by docházet k dělení politik, strategií a zdrojů
financování, ať už podle odvětvových politik, aktérů nebo
různých složek státní správy, ·
spolupráce – země,
stejně tak jako odvětví, by měly vzájemně spolupracovat
napříč regionem a změnit způsob myšlení tak, aby nápady na
rozvoje regionu nahlížely z vnější, nikoliv vnitřní perspektivy, ·
víceúrovňová správa – různí tvůrci politik by měli lépe spolupracovat bez
toho, aniž by vytvářeli nové úrovně rozhodovacího procesu, ·
partnerství –
členské a nečlenské státy EU spolu mohou spolupracovat na
základě společného zájmu a úcty. Cíle se liší v závislosti na potřebách dotyčného
regionu. Přednost by však měla být dána tématům se strategickým
významem, která ve vztahu k horizontálním politikám Společenství, a
zejména ve vztahu ke strategii Evropa 2020, přinesou skutečnou
přidanou hodnotu. Vzhledem k tomu, že země mají
v různých fázích vývoje různé priority, je třeba zohlednit
jak výzvy, tak příležitosti: ·
výzvy, je-li zásadní
intenzivnější spolupráce (např. problematika životního
prostředí, klimatu nebo propojení), ·
příležitosti,
je-li intenzivnější spolupráce ve společném zájmu, zahrnuje-li
společné iniciativy, vytváření sítí, sdílení zkušeností a sdružování
finančních prostředků (např. výzkum, inovace, podnikání,
budování kapacit). Tento duální aspekt je obsažen v závěrech Rady
z června 2012[7],
které tento přístup podporují, jelikož prohlubuje vnitřní trh EU a
konkurenceschopnost, usnadňuje provádění integrované námořní
politiky (zejména „modrého růstu“) a zabývá se také sdílenou problematikou
znečištění a chybějícím propojením infrastruktury. Tyto
strategie navíc mohou být využity k mobilizaci společných snah v
oblasti inovací, řešení klimatických otázek, řízení rizik, otázek
bezpečnosti a cestovního ruchu. 3. Přidaná hodnota makroregionálních strategií Obě stávající makroregionální strategie fungují bez jakéhokoli
dodatečného financování z evropských zdrojů, nových orgánů a
nové legislativy. To si vyžádalo větší soudržnost mezi zdroji, strukturami
a politikami. Strategie vytvořily pracovní struktury okolo prioritních
oblastí, jež byly vybrány v rámci konzultací směřujících zdola
nahoru, přičemž každá oblast, kterou si zúčastněné
země, regiony nebo organizace zvolily, měla politické vedení a Komise
proces podporovala jako zprostředkovatel. 3.1 Výsledky z hlediska projektů, činností, rozhodnutí a
sítí Zprávy o provádění EUSBSR a EUSDR zdůrazňují, že
makroregionální strategie přispěly ke vzniku nových projektů
nebo představovaly impuls pro již existující nadnárodní projekty. Jen
počet vlajkových projektů v oblasti Baltského moře přesáhl
stovku a vznikla zde rovněž řada návazných projektů, zatímco
EUSDR zvažuje více než 400 projektů za celkem 49 miliard EUR, z nichž
150 se již provádí. Projekty – Stav Baltského moře se
zlepšuje, problematika obsahu živin je řešena v rámci projektů jako
CleanShip (který snižuje znečišťování z plavidel) nebo projektů,
které postupně odstraňují fosfáty obsažené v pracích
prostředcích, zatímco projekt BALTFISH přispívá k lepší
spolupráci v oblasti řízení rybolovu. – V oblasti Podunají
představuje závažný problém předcházení záplavám, které řeší
projekty jako DANUBE FLOODRISK, jež nabízí společnou databázi a
vytváření povodňových map. – Zlepšení elektronické
infrastruktury: v Podunají byly spuštěny projekty 7. rámcového
programu, jejichž cílem je usnadnit výzkumným pracovníkům přístup k
moderním počítačovým službám. –
Jako součást adaptačních strategií pro Podunají a oblast Baltského
moře jsou orgány členských států společně plánovány
aktivity související se změnami klimatu, např. v rámci projektu
BALTADAPT. Makroregionální přístup rovněž usnadňuje vytváření
sítí a společné iniciativy. Společné iniciativy – BONUS – program výzkumu a
vývoje v oblasti Baltského moře podporuje spolupráci v oblasti
čistých technologií a ekologických inovací. – Malé a střední podniky
jsou podporovány prostřednictvím Podnikatelského fóra Podunají. Tento přístup rovněž usnadňuje přijímání
politických rozhodnutí na kolektivní úrovni. Například splavnost
dunajských vodních cest se zlepšuje díky ministerskému prohlášení o údržbě
vodních cest z července 2012, nebo díky nedávné dohodě mezi
Rumunskem a Bulharskem o sdílení zařízení. 3.2 Zlepšení rozvoje politik Makroregionální strategie poskytují regionální stavební kameny pro
celounijní politiku a směřují vnitrostátní přístupy k
soudržnějšímu provádění na úrovni EU. Makroregionální činnosti
mají dopad zejména na integrovanou námořní politiku, transevropskou
dopravní síť (TEN-T), transevropskou energetickou síť (TEN-E) a
spolupráci v oblasti civilní ochrany. Dle zprávy odborníků týkající
se životního prostředí makroregionální strategie obecně podporují
provádění směrnic EU[8]. Přínosy v oblasti
propojení
– Dochází k rozvoji makroregionální perspektivy pro plánování investic do
infrastruktury v rámci TEN-T, např. projekt „Výhled Pobaltí v oblasti
dopravy“, který poskytuje analytickou/plánovací podporu. – Model trhu s plynem pro
Podunají podporuje plánování projektů v oblasti infrastruktury a
odstraňování technických a dalších překážek na mezinárodním trhu
s cílem zabezpečit dodávky plynu. Ačkoli průzkum provedený mezi klíčovými stranami
zapojenými do EUSBSR a EUSDR rovněž ukázal, že makroregionální
přístup může sloužit jako pobídka k mobilizaci různých
evropských, regionálních a celostátních politik, zúčastněné strany
zdůrazňují, že v tomto případě je třeba více
času a úsilí, přičemž respondenti v rámci EUSBSR
byli v tomto ohledu pozitivnější (více než 55 %) než respondenti
z Podunají (33 %), pravděpodobně proto, že program byl
spuštěn dříve. Integrace evropských
zájmů do vytváření národních politik
– Cíle EUSDR ohledně říční dopravy jsou součástí nového
rakouského hlavního plánu dopravy. – Estonská strategie pro
biotechnologie převzala severské inovace v oblastech zdraví a
vědy o živé přírodě, které se do Pobaltí rozšířily
v rámci projektu ScanBalt Bioregion, a díky propojení se sousedními státy
vytvořila dostatečné kritické množství. 3.3 Zlepšení efektivnosti nákladů Schopnost plně využít finanční zdroje je v období
omezených rozpočtů důležitá. Makroregionální přístup pomáhá
sblížit programy EU tak, aby společně usilovaly o naplnění
hlavních sdílených cílů. Nedostatek dodatečných evropských
finančních zdrojů také nutí prováděcí orgány k aktivnějšímu
vyhledávání prostředků. Výsledkem je: ·
dialog o financování Podunají (propojování
projektů a finančních prostředků, setkávání
navrhovatelů projektů se zástupci bank, mezinárodních finančních
institucí a programů financování), ·
nástroj EUSBSR pro počáteční kapitál
(malé finanční prostředky, které pomohou rozvinout projekt do stadia,
kdy lze zažádat o úvěry nebo granty). Dostupné zdroje jsou zaměřeny na vyšší priority: „Švédsko
či Finsko v oblasti Baltského moře nebo spolková země
Bádensko-Württembersko v Podunají k provádění iniciativ
v rámci makroregionálních strategií mobilizovaly vlastní prostředky“[9]. Zapojen
je i soukromý sektor, ať už prostřednictvím organizace Baltic
Development Forum, nebo např. v rámci odstraňování vraků
plavidel z Dunaje, Sávy a Tisy. Tyto strategie rovněž podněcují ke sdílení
finančních prostředků: „z hlediska finančního inženýrství
je v makroregionech značný prostor pro investice do zakládání
podniků a vytváření fondů rizikového kapitálu, jelikož
několik zemí […] má dostatečné množství životaschopných
začínajících podniků nutných pro udržení specializovaných fondů
[…] a daný makroregion tak může poskytnout dostatečné kritické
množství“[10]. 3.4 Větší integrace a spolupráce Většina dotazovaných zúčastněných stran se domnívá, že
tento proces zlepšuje stávající mechanismy spolupráce (více než 60 %) a
posiluje spolupráci mezi zúčastněnými zeměmi (více než 75 %).
Političtí představitelé rovněž zdůrazňují širší
aspekty integrace[11]. Stejně důležitá je i skutečnost, že strategie
přispívají k větší spolupráci jednotlivých vnitrostátních
orgánů. Dotazovaní respondenti, stejně tak jako nezávislé posudky a
odborná literatura, vyzdvihují integrované přístupy k záležitostem
makroregionálního významu. EUSBSR například „umožnila meziodvětvový
přístup k problematice životního prostředí. To pomohlo při
řešení problémů v případech, kdy Helsinská komise (HELCOM)
zabývající se problematikou životního prostředí dříve nebyla schopna
regulovat zájmy různých odvětví (např. zemědělství)
s nepřímým dopadem na životní prostředí (eutrofizace)[12]. Větší koordinace – V Podunají dochází
k lepšímu propojení stávajících iniciativ, jako například Mezinárodní
komise pro ochranu Dunaje (ICPDR), Energetického společenství, Mezinárodní
organizace pro migraci a iniciativy Černomořská synergie. – V oblasti Baltského moře
dochází k nárůstu spolupráce mezi Severní dimenzí (SD), CBSS, Severskou
radou ministrů a dalšími platformami, které společně mobilizují
své struktury jako například VASAB pro koordinaci územního plánovaní nebo
partnerství Severní dimenze pro dopravu a logistiku. – V oblasti Baltského
moře dochází ke spolupráci v oblasti scénářů závažných
nebezpečí, zatímco v Podunají dochází k větší koordinaci
postupů v případě ohrožení bezpečnosti (např.
organizovaným zločinem). 3.5 Řešení regionálních nerovností a prosazování územní
soudržnosti Více než 60 % dotazovaných respondentů, stejně tak jako i
pozorovatelé z akademických kruhů[13], vnímají strategie jako nástroj ke zvýšení
sociální, ekonomické a územní soudržnosti. Evropský parlament uvádí, že by se
„rovněž mohly stát účinnými nástroji ke zjišťování a
odstraňování regionálních nerovností a pro podporu konvergence mezi
evropskými regiony“[14]. 3.6 Prosazování víceúrovňového řízení Makroregionální přístup může fungovat jen tehdy, existuje-li
mezi regionálními, celostátními a místními úrovněmi silná spolupráce
při společném plánování a financování. Vzhledem k široké škále
účastníků dochází k posilování víceúrovňové správy jakožto
součásti politiky soudržnosti. Zapojena je i občanská společnost
a přístup je založen na obsáhlých konzultacích směřujících zdola
nahoru. Několik regionů a (v případě EUSBSR) regionálních
organizací plní roli koordinátora.
3.7 Zlepšení spolupráce se sousedními zeměmi Tyto dvě strategie pomáhají zlepšit spolupráci se sousedními
zeměmi. Rusko, ačkoliv není součástí samotné strategie, v rámci
EUSBSR souhlasilo s řadou společných projektů. Aktivně
se zapojily i Norsko a Island, a to zejména v oblastech logistiky a sociálních
otázek. EUSDR se účastní nečlenské země s různými
vyhlídkami na členství a strategie usnadňuje přípravu
kandidátských zemí a potenciálně kandidátských zemí. Téměř 80 %
respondentů v rámci EUSDR uvedlo, že tato strategie zlepšila jejich
spolupráci se sousedními zeměmi a slouží jako platforma pro budoucí
spolupráci. Možnost seznámit se s evropskými politikami a procesy v rámci
společných činností by rovněž měla být součástí
budoucí činnosti. 4. Získané poznatky a přetrvávající problémy Je-li přidaná hodnota strategií zjevná, je i nadále nezbytné
zlepšit metody provádění. ·
Volba správných cílů Cíle každé strategie jsou na základě konzultací rozděleny do
prioritních oblastí a mohou být přezkoumány, jak k tomu nedávno došlo
v rámci EUSBSR. Většina dotazovaných respondentů se domnívá, že
cíle EUSBSR a EUSDR řeší hlavní výzvy (více než 80 %), méně jich je
ale přesvědčeno, co se týče počtu prioritních oblastí
(60 % se domnívá, že počet je přiměřený, 26 % neví, 14 % se
domnívá, že prioritních oblastí je příliš mnoho); celkově je tento
problém zásadnější u EUSBSR, která má více prioritních oblastí. ·
Zachování politické angažovanosti Vysoká míra politických závazků byla patrná
v počátečních výzvách k vytvoření strategií, v
závěrech Rady a v projevech na významných akcích, např. na
výročních fórech. Přestože tato skutečnost je důležitá[15],
dotazovaní respondenti se domnívají, že ve skutečnosti tyto závazky nejsou
vždy naplněny. Odpovědi ukazují, že názory se liší v závislosti
na zemi, instituci a na různých úrovních rozhodovacího procesu: 38 %
souhlasí, že míra politické angažovanosti je vysoká, 30 % nesouhlasí a 32 %
neví, přičemž v případě EUSBSR jsou odpovědi
méně pozitivní než v případě EUSDR a „zasvěcené osoby“
obeznámené se strategiemi jsou méně přesvědčeny než „osoby
nezasvěcené“. ·
Financování Ačkoliv sladění financování má značný potenciál, EUSBSR
a EUSDR byly spuštěny uprostřed finančního období, díky
čemuž bylo někdy problematické sladit strategie se stávajícími
politikami a programy. Možnost použití úvěrů byla omezena kvůli
úrovni zadlužení. Téměř 50 % dotazovaných respondentů nesouhlasí
s tvrzením, že „se úspěšně podařilo sladit tvorbu politik a
financování s cíli“, ačkoliv odpovědi týkající se EUSBSR jsou
pozitivnější, zřejmě v důsledku dřívějšího začátku.
V nečlenských zemích jsou i nadále překážkou nedostatečné
finanční zdroje. Ze zkušeností vyplývá, že hlavním zdrojem financí jsou programy
evropské územní spolupráce. Při provádění tohoto přístupu by
nicméně měly být mobilizovány všechny politiky a programy,
včetně konkrétních programů pro jednotlivé země,
stejně tak jako soukromé zdroje, podpora od finančních institucí
(např. Evropské investiční banky) atd. Má-li makroregionální
přístup uspět, musí být začleněn do plánování na období
2014–2020, a to prostřednictvím přímých odkazů v dohodách o
partnerství, jakožto i v programech. K tomu je zapotřebí, aby všechna
ministerstva usilovala o rozvoj pozitivního investičního klimatu. Cenným
pokrokem, zejména pro nečlenské země, je kombinace grantů a
úvěrů, poskytovaných například investiční facilitou pro
západní Balkán. Tento přístup by měl obecně zvýšit dopad všech
dostupných finančních prostředků, posílit provádění
stávajícího acquis a zlepšit využití stávajících struktur. ·
Organizace a řízení Průzkum potvrdil, že makroregionální strategie zůstávají pro
příslušné vnitrostátní orgány výzvou. Mezi obtíže patří nedostatek
lidských zdrojů, střídání zaměstnanců a nedostatečné
znalosti. Vzhledem ke snižování počtu zaměstnanců a výdajů
na cestování je účast na častých setkáních (např. řídící
skupiny pro prioritní oblasti EUSDR) ne vždy dostatečná. Pozorovatelé si složitosti struktur všimli. Volají proto po „posílení
vedení, které pomůže zachovat nezbytně nutnou intenzitu a odhodlání,
přičemž vetší zaměření by mohlo pomoci zjednodušit
prováděcí mechanismy“[16]. Dotazovaní respondenti rovněž vyzývají k zlepšení výměny
zkušeností mezi jednotlivými makroregiony i v rámci nich a chtějí
zlepšit spolupráci mezi všemi úrovněmi řízení. ·
Měření pokroku
Pokrok se dá měřit dle ukazatelů. EUSDR i EUSBSR mají
vytyčené cíle na strategické úrovni. Na nastavení ukazatelů pro
úroveň prioritní oblasti/horizontálních opatření by se dle
předpovědí mělo pracovat v roce 2013. Jedná se o náročný úkol, jelikož pokrok měřený ukazateli
závisí na faktorech, jež se netýkají výlučně strategií a jejich
konkrétní přínos je tak jen těžko změřitelný. Programové
cíle a ukazatele by měly být v souladu s činností na
strategické úrovni. EUSDR a EUSBSR navíc používají odlišné přístupy (první funguje
hlavně na všeobecné úrovni, druhá klade větší důraz na detaily a
místní přínosy). Je však nutné v práci pokračovat: zatímco dohodnuté
ukazatele a cíle mají význam pro správné směřování úsilí, pokrok by
měl být vnímán i z hlediska vytvořených sítí, úspěšně
realizovaných projektů a zlepšení integrace a spolupráce. 5. Další postup – doporučení 5.1 Využití plného potenciálu strategií Má-li být využito potenciálu tohoto přístupu, bude zásadní
následující: ·
všichni účastníci musí chápat makroregionální
strategie ve svém regionu jako horizontální zodpovědnost svých vlád jako
celku, ·
všichni partneři se musí chopit
příležitosti financování, která se jim nabízí začleněním
přístupu do nové generace předpisů, zejména do dohod o
partnerství a operačních programů, aby se uplatnila zásada
začleňování přístupu do všech rozhodnutí
(„začleňování“), ·
nové programy (program pro dunajskou oblast a
jihovýchodní bránu) a stávající nadnárodní programy (program pro oblast
Baltského moře) musí být plně využity, a totéž platí i pro nástroje
jako evropská seskupení pro územní spolupráci (ESÚS) a integrovaná územní
investice. V rámci úzké spolupráce s programem INTERACT by mělo
docházet k výměně osvědčených postupů, ·
operační problémy jednotlivých orgánů by
měly být řešeny pomocí kompetentních zaměstnanců a
odpovídajících zdrojů. Mělo by se plně využít moderních
komunikačních prostředků, aby se tak předešlo zbytečné
zátěži a cestování, ·
soudržnost a důvěryhodnost
makroregionální spolupráce musí být pravidelně přezkoumávána
příslušnými radami pro daná odvětví a v rámci ad hoc
ministerských setkání věnovaných konkrétním tématům. Důležité je
i neustálé zapojení veřejnosti, ·
sledování a hodnocení přístupu by se mělo
zakládat na realistických ukazatelích a cílech, jako i na přehledu
činností v rámci prioritních oblastí, ·
existují-li obavy týkající se výkonnosti nebo
významu, mělo by se pro danou prioritu zavést ustanovení o skončení
platnosti, s možností snížit počet prioritních oblastí nebo
změnit jejich zaměření, ·
větší pozornost by měla být věnována
zprostředkování cílů a úspěchů strategií a měl by být
zachován na začátku přijatý přístup zdola nahoru. 5.2 Vedení v regionech a úloha Komise Klíčem k budoucnosti bude silnější vedení, prosazování
větší zodpovědnosti v dotčených regionech, zajištění
jasného rozhodovacího procesu a větší viditelnosti. Komise bude i nadále
hrát klíčovou roli, její podpora ale musí být lépe vyvážená účinným
vedením v dotčených regionech. Komise navrhuje, aby se přezkumný proces dokončil do
výročního fóra stávajících strategií v roce 2014. V rámci tohoto
procesu by měla být zvážena praktická zlepšení a také možnosti, jak
zlepšit politické vedení. Vzhledem k tomu, že stadia jednotlivých
strategií se liší a strategie rovněž vycházejí z různých
základů, pokrok bude zjevně v každém případě jiný.
Následující body jsou však důležité: ·
V souladu se stávajícími regulačními
návrhy mohou nadnárodní programy v budoucnu hrát významnější úlohu
při podpoře provádění. Příležitosti se rovněž mohou
nabízet v rámci ESÚS. ·
Stávající systémy řízení strategií (PAC, NCP)
se v současnosti teprve zavádí. Hlasy volající po zjednodušení by
proto měly vzít v potaz možné zpoždění zapříčiněné
změnami. ·
Členské státy a partnerské země by
měly zvážit, jak převzít větší zodpovědnost za strategie a
jak vhodně zareagovat na výzvy volající po jasnějším vedení. Při
rozhodování by měly vzít v potaz problematiku legitimity,
odpovědnosti a kontinuity. ·
Komise strategie zjednodušuje, zajišťuje
soudržnost a kontinuitu a dbá i na jasný rozměr EU a přidanou
hodnotu. Její zdroje jsou však omezené a je třeba zvážit opatření,
která by jí umožnila vykonávat příslušnou úlohu. ·
Zvážit by se měl i potenciál pro zapojení
veřejnosti a dalších institucionálních fór EU do řízení strategií. 5.3 Nové strategie Při úvahách o spuštění jakékoliv nové makroregionální
strategie EU by se mělo zohlednit následující: ·
Nové iniciativy by měly být spuštěny jen
tehdy, existuje-li konkrétní potřeba zlepšit spolupráci na vysoké úrovni.
Tyto iniciativy by měly mít pro makroregiony strategický význam a měly
by se promítnout do omezeného počtu dobře definovaných cílů
s vhodným souborem ukazatelů na měření pokroku.
Společné výzvy (zhoršování životního prostředí,
přizpůsobení se klimatickým změnám, důsledky
přírodních katastrof a katastrof zapříčiněných lidským
faktorem, chybějící propojení, nápadné rozdíly v příjmech)
a/nebo příležitosti (založení nových výzkumných sítí, rozšiřování
trhů, modernizace správy) by měly být zřejmé, stejně tak
jako dohodnutá zeměpisná oblast. Jedná se tedy o přístup, který by se
měl využít jen za určitých okolností, kdy je vhodné zapojení EU a kdy
jsou upevňovány její stávající horizontální politiky. ·
Musí existovat ochota přenést politické
závazky i do roviny správní podpory. Jen v tomto případě budou
vyhlídky na úspěch dobré. ·
Makroregionální přístup a přístup
strategie pro mořské oblasti mají podobné cíle. EUSBSR v sobě
spojuje charakteristiky obou, zatímco makroregionální strategie pro
jadransko-jónskou oblast by mohla jako jednu ze svých hlavních položek využít
již přijatou námořní strategii[17]. ·
Stávající makroregiony zřejmě dosud
nevyčerpaly všechna možná paradigmata. Lze si snadno představit
regionální spolupráci inspirovanou tímto modelem, ale bez účasti Komise,
nebo spolupráci založenou výhradně na nadnárodním programu. Ti, kdo
usilují o prohloubení spolupráce a integrace, by měli hledat řešení,
které bude v jejich situaci nejvhodnější.
Makroregionální strategie EU by měly prokázat zejména přidanou
hodnotu na úrovni EU, jako například lepší prosazování právních
předpisů EU v oblasti životního prostředí nebo výrazně
větší investice do propojení EU nebo kritického množství pro inovace. 6. Závěry Obě stávající makroregionální strategie prokázaly svůj
přínos jak strategický, tak politický. Výsledky se již jasně
projevily v oblasti projektů a jednotnější tvorby politiky,
ačkoliv oblasti provádění a plánování nezbytně potřebují
další zlepšení. Pro dokončení přezkumného procesu v roce 2014 má
zásadní význam problematika vedení. Komise vyzývá Parlament a Radu, aby schválily doporučení obsažená
v této zprávě. [1] Závěry
Evropské rady z 13. až 14. prosince 2012, bod 26. [2] Nyní
programy evropské územní spolupráce. [3] Závěry
Rady pro obecné záležitosti ze dne 13. dubna 2011, bod 20. [4] Veškeré
zdroje jsou dostupné na internetových stránkách EUSBSR a EUSDR. [5] Např.
Makroregionální strategie v Evropské unii (září 2009). http://ec.europa.eu/regional_policy/cooperate/baltic/pdf/macroregional_strategies_2009.pdf.
[6] Návrh
společných ustanovení pro Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský
sociální fond, Fond soudržnosti, Evropský zemědělský fond pro rozvoj
venkova a Evropský námořní a rybářský fond. KOM(2011) 615
v konečném znění, pozměněný. [7] Závěry
Rady pro obecné záležitosti ze dne 26. června 2012, bod 7. [8] Á.
Kelemen. Assessing the added value of macro-regional strategies –
Environment. (Hodnocení přidané hodnoty makroregionálních strategií –
životní prostředí.) 2013. [9] A. Reid. Do
macro-regional strategies boost innovation and competitiveness?
(Přispívají makroregionální strategie k nárůstu inovací a
konkurenceschopnosti?) [10] Tamtéž. [11] Např.
kancléřka Merkelová na výročním fóru EUSDR v roce 2012,
prezident Ilves na ministerské konferenci o EUSBSR v roce 2009. [12] Á.
Kelemen. Tamtéž. [13] A. Dubios,
S. Hedin, P. Schmidt, J. Sterling. EU macro-regions and macro-regional
strategies. (Evropské makroregiony a makroregionální strategie.) Nordregio,
2009. [14] Evropský
parlament, zpráva o optimalizaci úlohy územního rozvoje v politice soudržnosti
(prosinec 2012). [15] K. Böhme. Added
value of macro regional strategies: A governance perspective. (Přidaná
hodnota makroregionálních strategií: Perspektiva správy.) 2013. [16] Tamtéž. [17] COM(2012)
713 „Námořní strategie pro Jaderské a Jónské moře“.