EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012JC0019
JOINT COMMUNICATION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL Developing a European Union Policy towards the Arctic Region: progress since 2008 and next steps
SPOLEČNÉ SDĚLENÍ EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Vývoj politiky Evropské unie vůči arktické oblasti: pokrok od roku 2008 a další kroky
SPOLEČNÉ SDĚLENÍ EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Vývoj politiky Evropské unie vůči arktické oblasti: pokrok od roku 2008 a další kroky
/* JOIN/2012/019 final */
SPOLEČNÉ SDĚLENÍ EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Vývoj politiky Evropské unie vůči arktické oblasti: pokrok od roku 2008 a další kroky /* JOIN/2012/019 final */
SPOLEČNÉ SDĚLENÍ EVROPSKÉMU
PARLAMENTU A RADĚ Vývoj politiky Evropské unie vůči
arktické oblasti: pokrok od roku 2008 a další kroky Shrnutí Vzhledem k tomu, že se urychluje
změna klimatu a hospodářský rozvoj v arktické oblasti, měla
by Evropská unie zintenzivnit spolupráci se svými arktickými partnery a
společně s nimi řešit problém ochrany životního
prostředí při současném zajištění udržitelného rozvoje
Arktidy. Nikde není změna klimatu patrnější než právě
v Arktidě, která je životně důležitou a ohroženou
součástí environmentálního a klimatického systému Země. Rychle
pokračuje tání mořského ledu v oblasti Arktidy, což vede
k samourychlování globálního oteplování[1]
a má vliv na ekosystémy, jakož i tradiční způsob obživy
původních obyvatel. Toto společné sdělení Komise a
vysoké představitelky objasňuje důvody, proč by se EU
měla intenzivněji zapojovat do řešení otázek týkajících se
Arktidy. Přichází v návaznosti na žádost Evropské komise jménem EU o
status stálého pozorovatele v Arktické radě, kterou společně
podepsaly vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a
bezpečnostní politiku a místopředsedkyně Komise Ashtonová a
komisařka Damanakiová, a na návštěvu vysoké představitelky
Ashtonové v Arktidě (Rovaniemi, Kiruna a Svalbard) v březnu
2012. Od roku 2008, kdy Komise přijala své první sdělení o
Arktidě, se EU stala klíčovým podporovatelem arktické oblasti. Přispěla
ke zvýšení informovanosti o svém vlivu na životní prostředí Arktidy a o
možnostech udržitelného rozvoje v arktické oblasti ve prospěch místních
obyvatel Arktidy i EU. Rychlost změn v Arktidě je pro
EU skutečně pádným důvodem, aby se angažovala
v ochraně životního prostředí a boji proti změně
klimatu. Žádá si rovněž větší investice ze strany EU do výzkumu
změny klimatu v Arktidě, čímž bude poskytnut základ pro další
kroky v této oblasti na celosvětové a místní úrovni. · Období mezi lety 2005–2010 bylo podle zaznamenaných měření dosud nejteplejším obdobím v Arktidě. · Očekává se, že v následujících 30 až 40 letech by měl Severní ledový oceán zůstat v letním období téměř bez ledu. · Arktické ledovce, ledové krunýře a grónský pevninský ledovec přispěly více než 40 % k celosvětovému zvýšení hladiny moří mezi lety 2003 a 2008. (Zdroj: Arktický monitorovací a hodnoticí program, posouzení dopadů změny klimatu na sníh, vodu, led a permafrost z roku 2011 (SWIPA)) Měnící se arktická krajina se nyní
otevírá novým dopravním trasám a těžbě jak přírodních, tak
nerostných zdrojů. Místní a celosvětové hospodářství z toho
bude mít prospěch, ale pokud se nebude postupovat s krajní
opatrností, bude to mít zároveň dopad na křehké životní
prostředí Arktidy. Máme-li zajistit, aby hospodářské
příležitosti nešly na úkor nejpřísnějších ekologických
standardů a zachování jedinečného životního prostředí Arktidy,
bude zapotřebí vytvořit nové technologie a rozsáhlejší
vědomostní základnu. · Podle amerického geologického průzkumu (2009) je v Arktidě 13 % neodkrytých zásob ropy a 30 % neodkrytých zásob zemního plynu. · Severomořská trasa z Evropy do Asie by mohla zkrátit čas, který potřebují nákladní lodě na cestu mezi Tichým a Atlantským oceánem, o zhruba jednu třetinu. Například cesta z Yokohamy do Londýna přes Suezský průplav měří 11 447 námořních mil a po severomořské trase by měřila přibližně 7 474 námořních mil. · 88 % celkové produkce železné rudy v EU pochází z oblasti Barentsova moře. · V Arktidě žijí přibližně 4 miliony obyvatel. Původní obyvatelé přitom představují zhruba 10 % celkové populace Arktidy. Arktida je oblast
se vzrůstajícím strategickým významem. Je příkladem úspěšné mezinárodní
spolupráce, jež přispívá k míru a bezpečnosti v daném
regionu. Nedávné uzavření dohody mezi Norským královstvím a Ruskou
federací o vymezení hranic a spolupráci v Barentsově moři a Severním
ledovém oceánu tuto spolupráci pozitivně ilustruje. Arktické státy
spolupracují na základě stávajícího mezinárodního právního řádu,
zejména Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS).
Vůdčím subjektem v regionu se stává Arktická rada, v níž jsou
zastoupeny všechny arktické státy a původní obyvatelé. Evropská unie se musí významně podílet na
podpoře této úspěšné spolupráce a pomoci při řešení
problémů, kterým region v současnosti čelí. Je
nejvýraznějším světovým zastáncem intenzivnějšího mezinárodního
úsilí v boji proti změně klimatu na základě rozvoje
alternativních zdrojů energie, účinného využívání zdrojů a
výzkumu v oblasti změny klimatu. Tři (s Islandem potenciálně
čtyři) její členské státy patří k Arktické radě.
Evropská unie je také důležitým odběratelem zdrojů a zboží z
arktické oblasti. Mnoho jejích politik a nařízení má proto důsledky
pro zúčastněné strany z Arktidy. Evropská unie chce zintenzivnit
spolupráci s arktickými partnery, aby lépe pochopila, jakými otázkami se
zabývají, a řešila s nimi společné problémy. Prvky příspěvku EU k řešení otázek souvisejících s arktickou oblastí: – Boj proti změně klimatu: Evropská unie úspěšně směřuje ke splnění svého kjótského cíle, začlenila závazek v podobě 20% snížení emisí skleníkových plynů do svých právních předpisů a zavázala se k dlouhodobému cíli, kterým je snížit tyto emise do roku 2050 o 80–95 %. – Výzkum týkající se životního prostředí Arktidy: Komise provedla průkopnické hodnocení současné a budoucí ekologické stopy EU v arktické oblasti, které svědčí o tom, že EU má ze sociálně-ekonomického a environmentálního hlediska významný dopad na arktickou oblast. – Investice do udržitelného rozvoje Severu: Evropská unie poskytne na období let 2007–2013 celkem více než 1,14 miliardy EUR na rozvoj hospodářského, sociálního a environmentálního potenciálu arktických oblastí EU a oblastí v jejich sousedství. – Snižování budoucích nejistot a monitorování změn v arktické oblasti: Evropská unie přispěla prostřednictvím sedmého rámcového programu (7. RP) prostředky Unie ve výši přibližně 200 milionů EUR na mezinárodní výzkumné činnosti v Arktidě. – Bezpečnost lodní dopravy a námořní bezpečnost: Jelikož téměř 90 % zahraničního obchodu EU se uskutečňuje na moři, má EU značné zkušenosti s lodní dopravou, stavbou lodí, družicovou navigací, pátracími a záchrannými akcemi i rozvojem přístavní infrastruktury. Toto nové společné sdělení posuzuje
příspěvek EU k řešení otázek týkajících se Arktidy od roku
2008 a stanoví způsob další spolupráce s arktickými partnery.
Přistupuje k otázkám souvisejícím s Arktidou komplexně a podtrhuje
potřebu uceleného a cíleného přístupu EU k Arktidě, který
bude vycházet ze silných stránek EU a bude znamenat podporu odpovědného
rozvoje a intenzivnější zapojení do dialogu a spolupráce se všemi
zúčastněnými stranami z Arktidy. Komise a vysoká představitelka navrhují dále rozvíjet politiku EU vůči Arktidě. Evropská unie bude – podporovat výzkum a cíleně využívat poznatků k řešení problémů souvisejících se změnami životního prostředí a klimatu v Arktidě, – jednat odpovědně tak, aby přispěla k tomu, že hospodářský rozvoj v Arktidě se bude opírat o udržitelné využití zdrojů a odborné poznatky v oblasti životního prostředí, – posilovat svou konstruktivní spolupráci a dialog s arktickými státy, původními obyvateli a jinými partnery. V první části tohoto společného
sdělení navrhují Komise a vysoká představitelka několik
základních prvků konstruktivního zapojení EU v arktické oblasti
s cílem řešit problém udržitelného rozvoje a podporovat účinné
řízení ekosystému. Druhá část sdělení reaguje na
požadavek Rady, aby byly uskutečněny kroky v návaznosti na její
závěry k otázkám souvisejícím s arktickou oblastí[2], a na usnesení Evropského
parlamentu o udržitelné politice EU pro nejsevernější oblasti[3]. Klade důraz na rostoucí
počet činností, které EU v oblasti vykonává, a přezkoumává
otázky nastíněné ve sdělení Komise „Evropská unie a arktická oblast“,
zveřejněném v listopadu 2008[4].
Další podrobné informace o pokroku v oblastech politiky zmíněných
v tomto sdělení lze nalézt ve dvou doprovodných dokumentech: 1. pracovní dokument útvarů Komise
„Seznam činností v rámci utváření politiky Evropské unie pro
Arktidu“; 2. pracovní dokument útvarů Komise
„Vesmír a Arktida“. Komise a vysoká
představitelka se navíc zapojí do širokého dialogu a procesu konzultací s
arktickými státy, původními obyvateli a dalšími příslušnými
zúčastněnými stranami. To napomůže dalšímu doladění
orientace politiky EU a zajistí, že budoucí účast EU na řešení otázek
týkajících se Arktidy nalezne podporu místních zúčastněných stran a
současně podpoří společné kroky arktických států. Komise a vysoká představitelka se
těší na jednání o tomto sdělení s Radou a Evropským parlamentem. Část 1 Řešení problému: cesta kupředu V roce 2008 Komise stanovila tři
hlavní cíle politiky, kterými byly: –
ochrana a uchování Arktidy v souladu se zájmy
jejích obyvatel, –
podpora udržitelného využívání zdrojů, –
mezinárodní spolupráce. Opatření EU od roku 2008 vedla
k hmatatelným výsledkům[5]
v oblasti ochrany životního prostředí, výzkumu a hospodářského
rozvoje a zvláštní důraz na ochranu životního prostředí Arktidy
zůstává základním prvkem politiky EU vůči této oblasti. Vzhledem
ke zřejmé rychlosti změn v Arktidě je však nejvyšší
čas doladit orientaci politiky EU vůči arktické oblasti, zaujmout
širší přístup, navázat jej na program pro inteligentní a udržitelný
růst podporující začlenění v rámci strategie Evropa 2020 a
zároveň dále podporovat veškeré úsilí o zajištění účinné
péče o křehké životní prostředí Arktidy. Příspěvek EU
k řešení otázek souvisejících s Arktidou by měl být
rovněž zárukou podpory úsilí arktických států a měl by
zohledňovat potřeby původních a místních společenství. Tento dokument tudíž stručně
nastiňuje cestu kupředu, kterou lze shrnout třemi slovy: znalosti,
odpovědnost a zapojení. 1. ZNALOSTI Tváří v
tvář potenciálnímu zvyšování globální teploty potřebujeme solidní
vědecké poznatky o rozsahu a rychlosti změny klimatu v Arktidě a
o vlivu této změny na zbytek světa. Udržitelný rozvoj
v Arktidě bude do značné míry záviset na ustavičném
měření dopadu stále intenzivnější lidské činnosti na
křehké životní prostředí této oblasti. Evropská unie se tudíž ve
svých opatřeních zaměří na znalosti: cílem bude rozvinout naše
poznatky o Arktidě investicemi do výzkumu Arktidy, rozvojem monitorování
Arktidy z vesmíru, podporou informačních a pozorovacích sítí a
budováním know-how a technických odborných znalostí. 1.1 Rozvoj odborných znalostí a
dialogu o životním prostředí a posilování ochrany životního prostředí
Arktidy Evropská unie je
odhodlána chránit životní prostředí na celém světě a bude
podporovat veškeré úsilí o zajištění účinné péče o křehké
životní prostředí Arktidy. ·
Evropská unie bude spolupracovat s dalšími
stranami v boji proti globální změně klimatu, při
ochraně životního prostředí Arktidy a při zlepšování
vědeckých poznatků nezbytných pro řešení těchto
problémů. ·
V dubnu 2012 se Evropská komise například
připojila ke koalici pro klima a čisté ovzduší za účelem
snižování emisí znečišťujících látek s krátkou životností
ovlivňujících klima. Tato iniciativa by měla být doplňkem nezbytného
úsilí OSN o snižování celosvětových emisí skleníkových plynů. ·
Evropská unie je odhodlána vytvořit pod
záštitou Programu OSN pro životní prostředí (UNEP) celosvětový
právně závazný nástroj týkající se životního cyklu užití rtuti, který má
pro arktickou oblast zvláštní význam. 1.2 Řešení budoucích výzev
prostřednictvím výzkumu V rámci stěžejní iniciativy strategie
Evropa 2020 „Unie inovací“[6]
a Horizontu 2020[7],
navrhovaného investičního programu pro výzkum a inovace na období let
2014–2020, Komise přesouvá důraz politiky EU v oblasti výzkumu a
inovací na problémy, jimž čelí naše společnost. Mezi tyto problémy
patří změna klimatu, nedostatek energie a zdrojů, zdraví a
demografické změny a zabezpečení vody a potravin. Bude se usilovat o
politicky relevantní výsledky, jež budou podkladem pro ekonomické a politické
rozhodování. Navrhované financování programu Horizont 2020
(80 miliard EUR) je oproti dřívějším programům EU v
oblasti výzkumu výrazně vyšší a EU bude díky němu moci
přispět ještě výrazněji k výzkumu Arktidy. Komise bude
rovněž: ·
dále spolupracovat s jinými částmi
světa, včetně členů Arktické rady, při hledání
mezinárodních řešení společenských výzev, jež svým rozsahem
překračují hranice Evropy, ·
posilovat spolupráci s arktickými partnery
při zavádění výzkumných infrastruktur, které je třeba rozvíjet
v mezinárodním měřítku. Evropská unie bude tudíž usilovat o širokou
spolupráci se státy, jež působí v oblasti multidisciplinárního výzkumu
Arktidy a v rámci budování výzkumných infrastruktur. Sladění výzkumných
programů týkajících se Arktidy významně přispěje k posílení
znalostí a zvýší účinnost výzkumných programů a jejich dopad. Patřičná pozornost bude
věnována sociálním a ekonomickým aspektům daných problémů, jako
jsou změny klimatu a životního prostředí a jejich vliv na místní
populace a hospodářskou činnost. 1.3 Využití informací Shromažďování poznatků ze
stávajících zdrojů informací je nejlepší způsob, jak zajistit, aby
byli tvůrci politik dobře informováni a aby rozvoj arktické oblasti
pokračoval odpovědně a byl přínosem pro arktické státy i
místní společenství: ·
Na základě svého významného dokumentu
„Hodnocení ekologické stopy EU v arktické oblasti a souvisejících politik“[8] bude Komise v rámci
podpory tvorby politik dále prosazovat sdílení informací s arktickými
státy a dalšími zúčastněnými stranami. Zahrnuty by byly
rovněž informace z provozního monitorování a pozorování, dálkového
průzkumu Země, výzkumu a sledování a tradičních znalostí
místních společenství. ·
Komise uskuteční přípravné opatření
(na které rozpočtový orgán schválil rozpočet ve výši 1 milionu
EUR) v rámci strategického posouzení dopadu rozvoje arktické oblasti. Projekt
bude rovněž navazovat na návrh prozkoumat možnosti zřízení evropského
arktického informačního střediska, který byl obsažen ve sdělení
z roku 2008, a za tímto účelem bude v jeho rámci provedeno
hodnocení proveditelnosti arktické informační platformy založené na síti
předních arktických výzkumných středisek a univerzit v EU i mimo ni. Evropská unie bude
s arktickými státy spolupracovat na posílení možností monitorování a
dohledu, včetně využití družic. ·
Nezbytným nástrojem pro komunikaci, navigaci a
pozorování v Arktidě jsou družice kroužící kolem Země. Družicové
programy EU již poskytují lidem žijícím a pracujícím v tomto regionu
značnou podporu. Ta bude posílena plánovaným zavedením systému Galileo a
nových družic Sentinel v rámci programu Globální monitoring životního
prostředí a bezpečnosti (GMES). Družice Sentinel umožní monitorování
tloušťky a rozlohy mořského ledu. Kromě toho by mohly
přispět k provedení nedávné dohody mezi členskými státy
Arktické rady o pátracích a záchranných akcích. ·
Evropská unie vyvíjí ve spolupráci
s členskými státy platformu pro shromažďování údajů o stavu
moří v Evropě a v jejím okolí a mapování mořského dna
s vysokým rozlišením, která by měla být dokončena do roku 2020. Mapy
mořského dna by mohly pomoci při určování bezpečných
dopravních tras v arktických vodách. ·
Evropská unie bude podporovat iniciativu týkající
se systému sdílení informací o životním prostředí (SEIS), díky níž bude
zavedena síť umožňující přístup k údajům o životním
prostředí online, a podpořila rovněž nedávné zřízení stálé
arktické pozorovací sítě (SAON), jejímž cílem je posílit mezinárodní
účast na koordinovaných celoarktických systémech pozorování a sdílení
údajů, které slouží společenským potřebám, zejména těm, jež
se týkají otázek životního prostředí, sociální oblasti, zdraví,
hospodářství a kultury. 2. ODPOVĚDNOST Evropská unie má na arktickou oblast silné
vazby, a to nejen z historického, ekonomického a zeměpisného
hlediska, ale také jako dovozce přírodních zdrojů a z pohledu
širšího zájmu o světové životní prostředí a odpovědnosti za
něj. Arktida je zdrojem výzev i příležitostí, které budou mít
významný vliv na život evropských občanů budoucích generací. Ruku
v ruce s těmito výzvami a příležitostmi jde
odpovědnost. Evropská unie věří, že by se na řešení otázek
týkajících se Arktidy měla odpovědně podílet prostřednictvím
svých programů financování a podporou bezpečného a udržitelného
řízení a využívání zdrojů v regionu. 2.1 Financování EU určené na
udržitelný rozvoj V posledních letech se díky regionálním
programům financování a jiným programům a dohodám EU o spolupráci
investovalo do rozvoje arktické oblasti značné množství prostředků.
Ze zeměpisného hlediska se některé programy týkají nejenom
členských států EU, ale i Grónska, Islandu, Norska a Ruské federace. ·
Posílením a vzájemným provázáním různých
dostupných mechanismů financování (Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR),
Evropský sociální fond, Fond soudržnosti, Evropský zemědělský fond
pro rozvoj venkova, Evropský námořní a rybářský fond a nástroj
předvstupní pomoci) může mít EU pozitivní vliv na rozvoj Arktidy a
znamenat přínos pro místní společenství i původní obyvatele.
V duchu strategie Evropa 2020 chce Komise s příslušnými
členskými státy projednat, jak by k tomuto cíli mohly
přispět možnosti financování v souladu s víceletým
finančním rámcem na období let 2014–2020. Bude důležité zajistit, aby
programy financované z prostředků EU byly efektivní, dostupné a
aby splňovaly rozvojové potřeby místních obyvatel. ·
Evropská unie je největším
přispěvatelem do fondu na podporu partnerství Severní dimenze pro
životní prostředí, který poskytuje granty na činnosti související se
sanací životního prostředí a odstraňováním jaderných materiálů
v rámci projektů v arktické oblasti Barentsova moře.
Pokračují práce na projektu, který se týká komunálních služeb dodávek vody
a zpracování odpadních vod ve městě Archangelsk (grant ve výši
8,2 milionu EUR). Projekt omezí přímé vypouštění odpadních vod a
zlepší energetickou účinnost. ·
Zeměpisný dosah a priority budoucí vnější
činnosti a programů regionální a přeshraniční spolupráce
(např. program pro severní periferní oblasti) lze rozšířit tak, aby
bylo možné zintenzivnit spolupráci v oblastech v blízkosti pólu a aby
příspěvek EU k rozvoji v celé arktické oblasti byl co
největší. 2.2 Podpora udržitelného
řízení a využívání zdrojů Jak arktické státy, tak EU mají zájem na tom,
aby arktické přírodní zdroje, které se nacházejí na zemi, na moři a
na mořském dně či pod ním, byly využívány udržitelným
způsobem, jenž neohrožuje životní prostředí Arktidy a je
přínosem pro místní společenství. ·
Vzhledem k tomu, že se mají zintenzivnit
důlní činnosti a těžba ropy v arktické oblasti, bude EU
spolupracovat s arktickými partnery a soukromým sektorem na vývoji
ekologicky šetrných a bezpečných technologií, jichž bude těžební
průmysl moci využívat. Klíčovými partnery v souvisejících projektech
v rámci 7. RP, jako jsou ProMine[9]
a I²Mine[10],
jsou například důlní společnosti a univerzity a výzkumní
pracovníci sídlící v severských zemích. Dne 27. října 2011
Komise předložila návrh nařízení o bezpečnosti činností v
oblasti vyhledávání, průzkumu a těžby ropy a zemního plynu na
moři[11]. ·
Návrh Komise o posílení partnerství mezi EU a
Grónskem také stanoví možnost spolupráce v oblasti ochrany životního
prostředí Grónska při současném zajištění rozvoje a
diverzifikace jeho hospodářství. Partnerství by rovněž umožňovalo
intenzivnější dialog o přírodních zdrojích, jehož účelem by bylo
sdílet know-how a zkušenosti. V rámci partnerství
mezi EU a Grónskem bylo dne 13. června podepsáno prohlášení o
záměru spolupracovat v oblasti nerostných zdrojů. ·
Arktickou lodní dopravu je rovněž třeba
rozvíjet udržitelným způsobem. I když zřejmě nebude
v dohledné době zavedena celoroční lodní doprava
v arktických vodách, je EU připravena napomáhat rozvoji udržitelné
lodní dopravy, například na severomořské trase. V tomto ohledu
jsou předmětem hlavního zájmu bezpečnost a dopady na životní
prostředí. Komise a členské státy EU pečlivě sledují vývoj
v arktické námořní dopravě, včetně provozu a frekvence
obchodních a výletních lodí na severomořské trase, severozápadní
cestě či v arktických vodách obecně, jakož i postupů a
požadavků pobřežních států, jež mají dopad na mezinárodní
plavbu. Evropská unie podporuje prostřednictvím Komise a členských
států vypracování závazného „Polárního kodexu“ Mezinárodní námořní
organizací (IMO). K větší bezpečnosti a schopnosti provádět
pátrací a záchranné akce v arktické oblasti by měl ve spojení
s podobnými systémy po svém zprovoznění v roce 2014
přispívat i globální navigační a polohovací satelitní systém Galileo.
·
Jelikož nehody v lodní dopravě mohou
vážně poškodit životní prostředí, podporuje Komise ve spolupráci s
Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost činnost Arktické
rady, pokud jde o připravenost na mimořádné události,
předcházení těmto událostem a opatření v reakci na ně,
a podniká kroky v návaznosti na doporučení týkající se námořní
bezpečnosti, která byla obsažena v hodnocení námořní dopravy
v Arktidě z roku 2009. ·
Evropská unie má jako významný spotřebitel
energie a surovin, jejich dovozce a poskytovatel technologií v této
oblasti zájem o vývoj politiky zdrojů v arktických státech. Bude se snažit
budovat pevná a dlouhodobá partnerství s dodavateli, jako jsou Kanada,
Norsko, Ruská federace, Spojené státy a další příslušní partneři.
Coby prioritu bude EU v mezích působnosti vnějšího pilíře
strategie pro suroviny[12]
aktivně prosazovat „diplomacii v oblasti surovin“ s příslušnými
arktickými státy s cílem zajistit – zejména prostřednictvím strategických
partnerství a politického dialogu – přístup k surovinám. Udržitelné
řízení zdrojů by navíc významně přispělo k sociálnímu
a hospodářskému rozvoji například oblasti Barentsova moře. ·
Na evropském trhu se prodá jedna třetina ryb
ulovených v arktické oblasti. Studie naznačují, že toto číslo by
se mohlo zvýšit, neboť je možné, že populace ryb se budou v důsledku
oteplování moří přesouvat na sever. Evropská unie chce zajistit
dobrou spolupráci s arktickými státy v oblasti udržitelného řízení
biologických mořských zdrojů. Podporuje využívání arktických
rybolovných zdrojů na udržitelné úrovni, které vychází ze spolehlivých
vědeckých doporučení a je doprovázeno dodržováním práv místních
pobřežních společenství. Nadále přitom prosazuje přístup
předběžné opatrnosti, v rámci něhož by se dříve, než jsou
využita nová rybolovná práva, měl stanovit regulační rámec pro
zachování a řízení populací ryb pro ty části arktických vod na volném
moři, které ještě nejsou zahrnuty do mezinárodního systému zachování
a řízení. Komise v této souvislosti připomněla potřebu
společného řízení populací ryb na volném moři na zasedáních
konference ministrů rybolovu států severního Atlantiku. Regionální
organizace pro řízení rybolovu by za tímto účelem mohly
v zásadě rozšířit svou zeměpisnou působnost. ·
Co se týče otázky lovu tuleňů,
Komise bude před koncem roku 2012 informovat o provádění
nařízení č. 1007/2009 v členských státech EU,
včetně uplatňování výjimky umožňující obchodování
s produkty z tuleňů získaných při lovech
tuleňů pořádaných inuitskými a jinými domorodými
společenstvími, které přispívají k jejich živobytí. Evropská unie
bude respektovat výsledek probíhajících řízení k tomuto nařízení
v rámci Světové obchodní organizace (WTO) a u Soudního dvora EU. ·
Evropská unie se bude zabývat dalšími možnostmi
inovativních hospodářských činností, např. dalším rozvojem
udržitelného cestovního ruchu, včetně ekoturistiky, a odvětví
obnovitelné energie. Objem cestovního ruchu v arktické oblasti, na kterém se
podílejí především výletní lodě, se zvětšuje. Komise podporuje
přezkumy a diskuze v rámci IMO, Arktické rady i jiných subjektů, jež
se týkají zvyšování bezpečnosti výletních lodí v arktické oblasti (zejména
v místech s omezenou možností pátracích a záchranných akcí), a účastní se
jich. Regionální, přeshraniční a nadnárodní programy EU ve
prospěch arktických oblastí EU podporují několik projektů, jež
se snaží přijít s novými přístupy k cestovnímu ruchu v
Arktidě[13];
jedním z nich je projekt „Turistický průvodce po severních
periferních oblastech“[14],
který se zabývá inovativními informačními službami pro turisty. 3. ZAPOJENÍ Evropská unie chce svou utvářející se
politiku vůči arktické oblasti dále rozpracovat v úzké
spolupráci se svými členskými státy, pěti arktickými státy, které
nejsou členy EU, jakož i s místními obyvateli, včetně
původních obyvatel. Přední úlohu v regionu hrají arktické státy, a to
každý zvlášť i v rámci regionálních subjektů. Evropská unie uznává,
že pro Severní ledový oceán je uplatňován rozsáhlý právní rámec, který
zahrnuje Úmluvu OSN o mořském právu (UNCLOS) a další příslušné
mezinárodní nástroje[15],
a považuje úmluvu UNCLOS za hlavní základ správy Severního ledového oceánu. Je
si rovněž vědoma významné mezinárodní spolupráce, která již byla
navázána mezi arktickými státy a v rámci různých regionálních arktických
fór. Udržovat dobrou mezinárodní spolupráci v arktické oblasti a podporovat
stabilitu v regionu je klíčovým zájmem Evropské unie. Evropská unie považuje za
nejdůležitější fórum pro mezinárodní spolupráci v regionu
Arktickou radu. Útvary Komise, Evropská služba pro vnější činnost
(ESVČ) a agentury EU se jako pozorovatelé ad hoc účastnily
zasedání Arktické rady a aktivně se podílely na činnosti jejích
pracovních skupin. Dne 1. prosince 2008 Komise jménem EU požádala o status
stálého pozorovatele v Arktické radě. Jelikož byla v květnu 2011
schválena kritéria pro přijímání pozorovatelů, zaslala Komise
předsedovi Arktické rady, švédskému ministrovi zahraničí Carlu
Bildtovi, v prosinci 2011 dopis podepsaný místopředsedkyní
Komise Ashtonovou a komisařkou Damanakiovou, v němž poskytla
aktuální informace. Status pozorovatele by
tak, jak je vymezen samotnou Arktickou radou, EU umožnil zintenzivnit
spolupráci a pozitivně přispívat k činnosti rady. Evropská
unie by díky němu měla podrobné informace o záležitostech, jimiž se
arktičtí partneři zabývají, a – co je důležité – mohla by
těchto informací využívat při utváření svých vnitřních
politik. Pozorovatelský status by doplňoval účast EU na řešení
otázek souvisejících s Arktidou v rámci Barentsovy evropsko-arktické rady a
Severní dimenze. Zapojení EU bude mít tyto aspekty: ·
Evropská unie se bude snažit zintenzivnit
spolupráci, pokud jde o otázky související s arktickou oblastí, ve
dvoustranných dialozích se všemi arktickými partnery – Kanadou, Islandem,
Norskem, Ruskou federací a Spojenými státy. ·
Zapojení EU, pokud jde o otázky související
s Arktidou, bude dále posíleno případným budoucím členstvím
Islandu v EU (Island o členství v EU požádal
v červnu 2009) a bude díky němu možné řešit
záležitosti společného zájmu. Probíhající jednání o přistoupení
představují dodatečný rámec pro projednání určitých politik
týkajících se Arktidy. ·
Co se týče Grónska, jsou jeho vztahy s EU
vymezeny v rámci rozhodnutí o přidružení zámoří a komplexního
partnerství mezi EU a Grónskem. Dne 7. prosince 2011 Komise
předložila legislativní návrh s cílem obnovit partnerství
s Grónskem na období let 2014–2020[16].
Součástí budoucího partnerství by podle návrhu Komise měl být
intenzivnější dialog o otázkách týkajících se Arktidy, který by EU
umožňoval nejen hlouběji pochopit vzdálené arktické společnosti,
ale také sdílet cenné know-how u záležitostí společného zájmu. ·
Je nanejvýš důležité, aby se v otázkách
hospodářského rozvoje zohledňovaly postoje obyvatel Arktidy. Evropská
unie bude hledat vhodné způsoby, jak zajistit, aby byli zástupci
původních obyvatel Arktidy informováni a konzultováni, pokud jde o
politiky EU, jež se jich týkají, a aby měli k dispozici vhodné
platformy, na jejichž základě budou moci orgánům a
představitelům EU předkládat své konkrétní připomínky.
Komise a ESVČ se budou za tímto účelem usilovněji snažit
pravidelně jednat s původními obyvateli. ·
Evropská unie se bude v příslušných
mezinárodních rámcích dále zapojovat do řešení otázek souvisejících
s Arktidou, jako je biologická rozmanitost, ekosystémové řízení,
perzistentní organické znečišťující látky, chráněné mořské
oblasti, mezinárodní plavba, ekologické standardy a námořní
bezpečnostní normy. Je přitom třeba vycházet ze stávajícího
mezinárodního práva, mezinárodních úmluv a dohod a spolupracovat
s mezinárodními organizacemi, např. OSN, Arktickou radou a
Mezinárodní námořní organizací (IMO). Evropská unie bude rovněž
hledat způsoby, jak podpořit účinné uplatňování dohod
přijatých Arktickou radou. ·
Komise bude dále spolupracovat s mezinárodními
partnery při poskytování informací a hodnocení stavu mořského
prostředí. Dodržováním úmluvy z Espoo[17] bude také dále podporovat
využití strategického posuzování vlivů na životní prostředí
přesahujících hranice států. V této souvislosti Komise
například pokračovala v dialogu o úmluvě z Espoo s Ruskou
federací, která zahájila v červenci 2011 vnitrostátní postupy k ratifikaci
této úmluvy. Kromě toho byla v rámci partnerství pro modernizaci mezi EU a
Ruskem posílena spolupráce v oblasti monitorování životního prostředí. ·
Pokud jde o řízení ekosystémů, EU bude
nadále pracovat prostřednictvím úmluv o ochraně mořského
prostředí severovýchodního Atlantiku z Oslo a Paříže (OSPAR) na
zřízení sítě chráněných mořských oblastí v Arktidě a
bude se snažit posoudit vhodnost stávajících opatření k řízení
těžby ropy a zemního plynu v extrémních klimatických podmínkách vzhledem k
jejich potenciálnímu vlivu na životní prostředí. Komise a agentury EU se v
této otázce rovněž angažují v rámci pracovní skupiny Arktické rady pro
ochranu životního prostředí moří arktické oblasti. Evropská unie
zároveň v rámci příslušných orgánů OSN dále prosazuje nutnost
ochrany biologické rozmanitosti v oblastech, jež nespadají do jurisdikce
jednotlivých států, a to například na základě úmluvy UNCLOS. ·
Evropská unie taktéž posílí své vztahy s arktickými
nevládními organizacemi. Komise zintenzivnila dialog o politice životního
prostředí se zúčastněnými stranami. V červenci 2011
byl zahájen projekt s cílem navázat dialog o otázkách životního
prostředí týkajících se arktické oblasti na úrovni nevládních organizací.
V lednu 2012 se poprvé sešlo fórum nevládních organizací, jež by mělo
zasedat dvakrát do roka. Část 2 Shrnutí příspěvku EU
k řešení otázek souvisejících s arktickou oblastí od roku 2008 V reakci na
závěry Rady z prosince 2009 upozorňuje druhá část
společného sdělení na rostoucí počet činností, které EU
v daném regionu již vykonává, a přezkoumává otázky nastíněné ve
sdělení Komise „Evropská unie a arktická oblast“, zveřejněném
v listopadu 2008. Evropská unie musí významně a stále výrazněji
přispívat k řešení úkolu, kterým je účinně chránit
životní prostředí a zároveň udržitelným způsobem rozvíjet
ekonomický potenciál Arktidy. O tomto závazku svědčí široká škála
činností v arktické oblasti zaměřených na problémy, jako je
změna klimatu, zhoršování životního prostředí, udržitelné využívání
energie a hospodaření s ní, suroviny a rybolovné zdroje, jakož i řada
nových hospodářských činností (např. cestovní ruch) a nových
tras námořní dopravy. Důraz se klade na význam dialogu
s arktickými státy a původními obyvateli tohoto regionu. 1. Ochrana a uchování Arktidy
v souladu se zájmy jejích obyvatel Změna klimatu a životní
prostředí Pokrok lze pozorovat, co se týče
zajištění nezbytného snížení celosvětových emisí skleníkových
plynů ze strany všech hlavních producentů těchto emisí. Evropská
unie je na cestě ke splnění svých kjótských závazků týkajících
se změny klimatu a do právních předpisů začlenila svůj
závazek v podobě 20% snížení emisí skleníkových plynů. Komise
zveřejnila „Plán přechodu na konkurenceschopné nízkouhlíkové
hospodářství do roku 2050“[18].
Dalším prvkem jsou opatření EU v oblasti klíčových základních
technologií, zejména podíl vyspělých technologií na výrobě čisté
energie. Společně budou mít tyto kroky v Arktidě významný
dopad na snížení vlivu změny klimatu v důsledku
znečištění. Evropská unie také pomohla v prosinci 2011[19] vytvořit Durbanskou
platformu pro posílenou činnost s cílem zavést nový komplexní právní
nástroj, který by měl být schválen do roku 2015. Nadále se také
prostřednictvím Stockholmské úmluvy a Úmluvy o dálkovém
znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států Evropské
hospodářské komise OSN zásadním způsobem podílela na mezinárodním
úsilí o snížení znečištění perzistentními organickými
znečišťujícími látkami. V lednu 2011 byla zveřejněna zpráva
nazvaná „Hodnocení ekologické stopy EU v arktické oblasti a souvisejících
politik“[20].
Tato zpráva popisuje vliv, jenž může mít EU do roku 2030 v devíti
oblastech včetně biologické rozmanitosti, dopravy, energetiky,
rybolovu a změny klimatu. Jiné výzkumné projekty financované
z prostředků EU (např. CLEAR a ArcRisk) pomáhají
překlenout zásadní nedostatky v poznatcích, pokud jde o dopad
znečišťování přecházejícího hranice států na zdraví obyvatel
Arktidy. Evropská unie rovněž podpořila využívání posouzení
vlivů dodržováním úmluvy z Espoo o posuzování vlivů na životní
prostředí přesahujících hranice států a jejího protokolu o
strategickém posuzování vlivů na životní prostředí. Komise
pokračovala v dialogu o úmluvě z Espoo s Ruskou federací, která
zahájila v červenci 2011 vnitrostátní postupy k ratifikaci této úmluvy.
Kromě toho byla jako jedna z priorit v rámci partnerství pro modernizaci
mezi EU a Ruskem posílena spolupráce v oblasti monitorování životního
prostředí. Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) se se svými
ruskými partnery dohodla na řadě iniciativ společného
monitorování životního prostředí, zejména v arktické oblasti, což zahrnuje
vytvoření systému pro sběr a sdílení údajů o znečištění
vody a vzduchu, dálkovém přenosu znečišťujících látek a zlepšení
nakládání s odpady a nebezpečnými chemickými látkami. V roce 2008 byla příslušnými státy
podepsána a poté ratifikována dohoda o předcházení mimořádným
situacím a o reakci na ně v oblasti Barentsova moře, vyjednaná v
rámci Barentsovy evropsko-arktické rady (BEAC). Podpora původním obyvatelům a
místním populacím Evropská unie se aktivně podílela na
přípravě přijetí Deklarace OSN o právech původního
obyvatelstva. Usiluje o začlenění problematiky lidských práv a
původního obyvatelstva do všech aspektů svých vnitřních i
vnějších politik, včetně svých politických dialogů se
třetími zeměmi a v rámci regionálních a multilaterálních
organizací. Poskytuje také finanční pomoc organizacím občanské
společnosti, jež se zabývají problematikou původního obyvatelstva,
zejména prostřednictvím evropského nástroje pro demokracii a lidská práva.
Komise zahájila pravidelný dialog se
společenstvími původních obyvatel arktické oblasti. Dne
9. března 2010 uspořádala seminář nazvaný „Arktický dialog“[21]. Tato iniciativa byla
účastníky, kteří podtrhli význam zapojení zástupců
původních obyvatel do rozhodování, dobře přijata. Komise se se
zástupci původních obyvatel Arktidy znovu sešla v norském městě
Tromsø v lednu 2011. Agentura EEA rovněž pozvala skupiny původních
obyvatel Arktidy na seminář konaný v červnu 2011, aby s nimi
projednala využití laických, místních a tradičních znalostí v rámci
monitorování životního prostředí arktické oblasti a posuzování trendů
a změn, jež mají vliv na obyvatelstvo Arktidy. Evropská unie poskytuje skupinám
původních obyvatel a místním populacím značné množství
prostředků v rámci různých iniciativ. Prostřednictvím
programů financovaných v letech 2007–2013 má být poskytnuto
1,14 miliardy EUR nebo – je-li zahrnuto spolufinancování členských
států EU – 1,98 miliardy EUR: ·
Z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na
období let 2007–2013 byla v rámci přeshraničního podprogramu pro
oblast Sápmi vyčleněna částka ve výši 4,3 milionu EUR,
která má sámskému obyvatelstvu pomoci udržitelným způsobem rozvíjet
svůj kulturní a hospodářský život[22].
Program Interreg IVA Sever[23],
jehož je Sápmi součástí a na jehož financování v celkové výši
57 milionů EUR se EU podílí částkou 34 milionů EUR, má
navíc za cíl posílit atraktivnost a konkurenceschopnost nejsevernějších
oblastí Finska, Švédska a Norska. ·
Podobné cíle mají i program Botnia-Atlantica[24], který se také týká severních
oblastí Finska, Švédska a Norska (financování EU ve výši 34,4 milionu EUR
v rámci celkové částky 60,9 milionu EUR), a program Interreg IVA
Švédsko-Norsko[25]
(financování EU ve výši 37 milionů EUR v rámci celkové
částky 68 milionů EUR). ·
Program pro severní periferní oblasti[26] zahrnující Irsko, Finsko,
Švédsko a Spojené království, jakož i Faerské ostrovy, Grónsko, Island a Norsko
(s možnou účastí Ruské federace a Kanady) má rozpočet ve výši
59 milionů EUR, přičemž EU k této částce přispívá
35 miliony EUR. Program má pomoci odlehlým společenstvím
v severní Evropě rozvíjet svůj ekonomický, sociální a
environmentální potenciál. ·
Nadnárodní program pro oblast Baltského moře[27] (na celkovém financování ve
výši 278 milionů EUR se EU podílí částkou 217 milionů
EUR) financuje botnický „zelený logistický koridor“ pro zajištění spojení
mezi severní Skandinávií a oblastí Barentsova moře a tržními odbytišti
v oblasti Baltského moře a střední Evropy. ·
V letech 2007–2013 se z EFRR investuje
243 milionů EUR do programu pro oblast severního Švédska a
177 milionů EUR do programu pro střední část severního
Švédska s cílem zvýšit konkurenceschopnost těchto regionů[28]. Otázky týkající se Sámů
jsou začleněny do různých prioritních oblastí. ·
Program EFRR pro severní Finsko[29] disponuje celkovým
rozpočtem ve výši 1,1 miliardy EUR, přičemž
z rozpočtu EU pochází 311,3 milionu EUR. Mezi priority programu patří opatření,
jež jsou konkrétně zaměřena na sámské obyvatelstvo a mají
podpořit podnikání na základě sámské kultury. ·
Program Kolarctic[30]
je jedním ze třinácti programů přeshraniční spolupráce, jež
jsou v současné době spolufinancovány v rámci evropského
nástroje sousedství a partnerství a EFRR. Rozpočet programu na období let
2007–2013 činí 70,48 milionu EUR, k čemuž EU přispívá
částkou 28,24 milionu EUR. Programu se účastní severní
oblasti Finska, Švédska, Norska a Ruské federace. ·
V subarktické části oblasti Barentsova
moře je uskutečňován další program přeshraniční
spolupráce – program Karélie[31]
– s celkovým rozpočtem 46,5 milionu EUR, přičemž
23,2 milionu EUR pochází z rozpočtu EU a zbývající
část prostředků plyne od členských států a Ruské
federace. Díky partnerství Severní dimenze v oblasti
veřejného zdraví a sociálního blahobytu byl vytvořen pracovní plán
zaměřený na zlepšení duševního zdraví, předcházení závislostem a
podporu vývoje dětí a zdraví společenství původních obyvatel.
Pracovní plán se má uskutečnit do roku 2013. V otázce lovu tuleňů byla
před přijetím nařízení EU č. 1007/2009 o obchodování s
produkty z tuleňů uspořádána široká veřejná konzultace[32], do níž byli zahrnuti i
původní obyvatelé. Inuitské společenství se pokusilo uvedené
nařízení zpochybnit. Jedna žaloba byla Soudním dvorem EU zamítnuta
v září 2011 z důvodu nepřípustnosti[33]; druhý případ zatím nebyl
uzavřen. Na žádost Kanady a Norska byla rovněž ustavena skupina
odborníků Světové obchodní organizace, jež má zákaz přezkoumat. Výzkum, monitorování a hodnocení V posledních deseti letech se EU a její
členské státy rozhodujícím způsobem společně podílely na
výzkumu Arktidy. Na tento výzkum byly přiděleny
prostředky EU ve výši zhruba 200 milionů EUR. Evropská
unie podporuje výzkum zaměřený na udržitelný rozvoj a
celosvětové změny životního prostředí, jehož cílem je lépe
pochopit jejich vzájemnou souvislost s přírodními procesy
ovlivňujícími arktickou oblast, a věnuje zvláštní pozornost
změně klimatu a stále více také jejímu dopadu na místní populace a hospodářskou
činnost. Od roku 2008 bylo v rámci sedmého rámcového
programu EU pro výzkum (7. RP) zahájeno dvanáct projektů, které
pomáhají odstranit nedostatky ve výše uvedených oblastech a zlepšit dlouhodobé
monitorování přírodních procesů a procesů způsobených
člověkem v arktické oblasti a dostupnost údajů o těchto
procesech. Dalších osm projektů podporuje vytvoření nových
hlavních výzkumných sítí a infrastruktur v Evropě a posílení těch
stávajících. Díky výzkumným programům EU se udržují blízké vztahy
se všemi arktickými státy. Faerské ostrovy, Norsko a Island jsou
formálně přidruženy k 7. RP a požívají tak v rámci tohoto
nástroje stejných práv jako členské státy EU. Evropská unie
kromě toho uzavřela dohody o vědecké a technické spolupráci s
Kanadou, Ruskou federací a Spojenými státy, na jejichž základě s
těmito zeměmi spolupracuje na výzkumných programech v oblasti
životního prostředí, zdraví, rybolovu, dopravy, energetiky a vesmíru. Partneři
výzkumu z těchto zemí se pravidelně účastní akcí v rámci
7. RP. Evropská unie a projekty podporované
prostřednictvím 7. RP se aktivně podílejí na mezinárodním úsilí
o podporu polárního výzkumu a sladění mezinárodních plánů výzkumu.
Jako příklad lze uvést Mezinárodní polární rok 2007–2009. Co se týče posilování možností
monitorování a dohledu, EU podporuje iniciativu týkající se systému sdílení
informací o životním prostředí (SEIS), jejímž cílem je modernizovat
současné informační systémy a zavést síť umožňující
přístup k údajům online. Měla by se tak zlepšit
kvalita a včasnost informací o životním prostředí v arktické oblasti
a v konečném důsledku zkvalitnit informované rozhodování. Evropská
unie rovněž podporuje jiné programy a iniciativy související s arktickou
oblastí, mezi něž patří Globální monitoring životního prostředí
a bezpečnosti (GMES), Skupina pro pozorování Země (GEO) a Globální
pozorovací systém Země (Systém systémů pozorování Země) (GEOSS).
Agentura EEA se navíc podílela na zřízení stálé arktické pozorovací
sítě (SAON). 2. Podpora udržitelného využívání
přírodních zdrojů Uhlovodíky a suroviny Jelikož
přístup k surovinám zůstává důležitým prvkem úsilí EU o
posun k technologicky vyspělé ekonomice s vysokou přidanou
hodnotou, Komise přijala sdělení o komoditách a surovinách, jež
podpořilo třípilířový přístup k získávání udržitelných
dodávek surovin spočívající v dodávkách z globálních trhů
(vnější pilíř), udržitelných dodávkách ze zdrojů v EU a
recyklaci a účinném využívání zdrojů. Komise nedávno taktéž přijala
sdělení nazvané „Energetická politika EU: jednání s partnery za našimi
hranicemi“[34]
a stanovila v něm komplexní strategii pro vnější vztahy EU
v oblasti energetiky, která spočívá ve zlepšení transparentnosti
energetických dohod se třetími zeměmi, posílení spolupráce mezi
členskými státy a rozvoji energetických partnerství s klíčovými
zeměmi. Doprava Jedním z klíčových cílů
politiky EU zůstává plný soulad s mezinárodním právem a zásadami
vymezenými v úmluvě UNCLOS, mezi něž patří zásada svobody
plavby a práva na pokojný průjezd[35].
V dubnu 2010 byla dokončena studie nazvaná „Právní aspekty arktické lodní
dopravy“[36].
Ve snaze o zavedení multimodálních
transevropských spojení se budují transevropské sítě, které pokrývají i
nejsevernější oblasti Evropy a jsou pro arktickou oblast přímým
přínosem. Kromě toho vstupuje do fáze provádění memorandum o
porozumění týkající se partnerství Severní dimenze pro dopravu a logistiku
a stanovují se (k budoucímu schválení partnery) infrastrukturní síť a
potenciální priority u projektů souvisejících s dopravou. 3. Mezinárodní spolupráce Rozvíjející se politika EU pro Arktidu si
klade za cíl stanovit soudržný a komplexní přístup k záležitostem, u nichž
má arktická oblast dopad na EU a obráceně. Staví se přitom na
stávajícím mezinárodním právu (zejména úmluvě UNCLOS) a spolupráci s
mezinárodními subjekty (např. Arktickou radou a organizací IMO),
arktickými státy, autonomními územími, původními obyvateli, místními
populacemi a jinými zúčastněnými stranami. Od roku 2008 EU výrazně zintenzivnila
svou účast na arktické spolupráci, a to především díky svému zapojení
do činnosti Arktické rady a jednání s jejími členy. Arktická rada je
i nadále nejdůležitějším fórem pro mezinárodní spolupráci v dané
oblasti a nedávno uzavřená dohoda o spolupráci při pátrání a
záchraně ve vzduchu a na moři v arktické oblasti představuje
významný ukazatel jejího vývoje. Regionální spolupráce se uskutečňuje
rovněž prostřednictvím Barentsovy evropsko-arktické rady, jíž je
Komise členem, a Severní dimenze, což je společná politika EU,
Islandu, Norska a Ruské federace. Zasedání ministrů Severní dimenze v roce
2010 dalo řídící skupině Severní dimenze pokyn, aby „zvážila, jakým
způsobem by byl možný rozvoj ‚arktického okna‘ politiky Severní dimenze,
aniž by docházelo ke zdvojování činnosti, která spadá do mandátu Arktické
rady či Barentsovy evropsko-arktické rady“. Ministři
připomněli, že by bylo vhodné věnovat pozornost otázce, jak do
debat zapojit původní obyvatele. Řídící skupina přizvala
zástupce původních obyvatel k účasti na zasedáních a o zvážení
dalších opatření týkajících se arktické oblasti požádala partnerství a
iniciativy Severní dimenze. Další formou spolupráce je spolupráce na
bilaterální úrovni s arktickými státy. Arktická spolupráce se
pravidelně zařazuje na program dvoustranných setkání s arktickými
státy, včetně strategických partnerů EU – Kanady, Ruské federace
a Spojených států. Návštěvy vysoké představitelky a
místopředsedkyně Komise Ashtonové a komisařky Damanakiové v
arktických oblastech Finska, Švédska, Norska (včetně Svalbardu) a
Grónska podtrhly význam regionu a poskytly příležitost pro přímé
posouzení změn a pro projednání výzev s místními populacemi, zástupci
Sámů a Inuitů a odborníky na arktickou oblast. Je třeba také
zmínit významnou úlohu delegací EU v arktických státech, která spočívá v
informování vlád a veřejnosti o příslušných politikách EU a
v informování EU o relevantních vnitrostátních činnostech
v arktických státech.
Pokud jde o Grónsko, současné partnerství
umožňuje mimo cílenou finanční pomoc politický dialog o oblastech společného
zájmu, např. o výzkumu, surovinách a energii. V letech 2007–2013
obdrží Grónsko ročně finanční pomoc EU ve výši
25 milionů EUR (vyjádřeno v cenách z roku 2006).
Cíleným odvětvím finanční spolupráce je v letech 2007–2013
vzdělávání a jak Grónsko, tak Dánsko projevily zájem, aby zůstalo
ústředním odvětvím i v příštím finančním období
(2014–2020). Partnerství mezi EU a Grónskem doplňuje dohodu mezi EU a
Grónskem o partnerství v odvětví rybolovu a stanoví finanční
příspěvek EU na rozvoj mimo oblast rybolovu. Vzhledem k tomu, že
stávající protokol k dohodě o partnerství v odvětví rybolovu pozbude
na konci roku 2012 platnosti, byl v únoru 2012 úspěšně parafován
nový tříletý protokol. Podle podmínek nového protokolu bude EU
ročně poskytovat Grónsku finanční příspěvek –
včetně odvětvové podpory – v maximální výši
17,8 milionu EUR. V roce 2010 podepsaly agentura EEA a Grónsko dohodu
o spolupráci za účelem podpory udržitelného rozvoje a ochrany a zlepšení
životního prostředí poskytováním cílených, relevantních a spolehlivých
informací tvůrcům politik v Grónsku a Evropě. V lednu 2012
podepsaly EEA a grónské ministerstvo zdravotnictví dohodu o spolupráci týkající
se otázek životního prostředí a zdraví. [1] Tání ledu zvyšuje výrazné důsledky změny
klimatu v Arktidě a kvůli nižšímu albedu zejména dále urychluje
růst globální teploty. [2] Závěry
Rady k otázkám souvisejícím s arktickou oblastí, 2 985. zasedání Rady pro
zahraniční věci, Brusel, 8. prosince 2009. [3] P7_TA(2011)0024
ze dne 20. ledna 2011. [4] KOM(2008)
763 ze dne 20. listopadu 2008. [5] Přehled nejdůležitějších činností a
výsledků je obsažen v druhé části tohoto sdělení a v pracovním
dokumentu útvarů Komise „Seznam činností v rámci utváření
politiky Evropské unie pro Arktidu“. [6] KOM(2010) 546 ze dne 6. října 2010. [7] KOM(2011) 808 a doprovodné návrhy
KOM(2011) 809, KOM(2011) 810, KOM(2011) 811 a KOM(2011) 812
ze dne 30. října 2011. [8] http://arctic-footprint.eu. [9] http://promine.gtk.fi/. [10] http://www.i2mine.eu/. [11] KOM(2011) 688 ze dne 27. října 2011. [12] KOM(2011) 25 ze dne 2. února 2011. [13] http://www.interregnord.com/en/projects/north/1-trade-and-industry-development.aspx. [14] http://www.northernperiphery.eu/en/projects/show/&tid=82. [15] Rozsáhlé přehledy příslušných nástrojů jsou
obsaženy ve zprávách v rámci „TRANSFORMACE
Arktidy“<www.arctic-transform.eu> a „Hodnocení ekologické stopy EU v
arktické oblasti a souvisejících
politik“<http://arctic-footprint.eu/sites/default/files/AFPA_Final_Report.pdf>. [16] KOM(2011) 846 ze dne 7. prosince 2011. [17] Úmluva z Espoo o posuzování vlivů na životní
prostředí přesahujících hranice států je úmluva Evropské
hospodářské komise OSN (EHK OSN), která byla podepsána ve finském
městě Espoo v roce 1991 a vstoupila v platnost v roce 1997. [18] KOM(2011) 112 ze dne 8. března 2011. [19] Rámcová úmluva Organizace spojených národů o
změně klimatu (COP 17 v Durbanu). [20] http://arctic-footprint.eu. [21] https://webgate.ec.europa.eu/maritimeforum/content/1831. [22] Financování v celkové výši 6,7 milionu EUR.
http://www.interregnord.com/en/projects/sapmi/4-sapmi-borderless-development.aspx. [23] http://www.interregnord.com/en/projects.aspx. [24] http://www.botnia-atlantica.eu. [25] http://www.interreg-sverige-norge.com/. [26] http://www.northernperiphery.eu/en/projects/main/. [27] http://eu.baltic.net/Project_Database.5308.html?&&contentid=70&contentaction=single. [28] http://www.tillvaxtverket.se/huvudmeny/euprogram/programomraden/ovrenorrland
a
http://www.tillvaxtverket.se/huvudmeny/euprogram/programomraden/mellerstanorrland. [29] http://ec.europa.eu/regional_policy/atlas2007/finland/fi1a_en.htm?4. [30] http://www.kolarcticenpi.info/ourprojects. [31] http://www.kareliaenpi.eu/en. [32] http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/animal_welfare/seals/seal_hunting.htm. [33] Usnesení Tribunálu, 6. září 2011, věc
T-18/10. [34] KOM(2011) 539 ze dne 7. září 2011. [35] V závěrech Rady se zmiňuje rovněž
tranzitní proplutí. [36] https://webgate.ec.europa.eu/maritimeforum/content/2396.