EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0672
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Report on the Review of the European Water Scarcity and Droughts Policy
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o přezkumu evropské politiky pro řešení problému nedostatku vody a sucha
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o přezkumu evropské politiky pro řešení problému nedostatku vody a sucha
/* COM/2012/0672 final */
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o přezkumu evropské politiky pro řešení problému nedostatku vody a sucha /* COM/2012/0672 final */
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU
PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A
VÝBORU REGIONŮ Zpráva o přezkumu evropské politiky pro
řešení problému nedostatku vody a sucha 1. Úvod Během uplynulého desetiletí v EU vzrostly
obavy kvůli suchu a nedostatku vody, zejména v souvislosti s
dlouhodobou nerovnováhou mezi poptávkou po vodě a její dostupností v Evropě.
V reakci na jedno z
nejrozsáhlejších období sucha, které v roce 2003 postihlo přes 100
milionů obyvatel a jednu třetinu území EU a v jehož důsledku
vznikly škody ve výši nejméně 8,7 miliardy EUR, vyzvala Rada ministrů
EU Evropskou komisi k řešení problémů nedostatku vody a sucha v EU. Komise na tuto výzvu reagovala sdělením o
nedostatku vody a suchu v Evropské unii[1], které stanovilo systém
priorit v oblasti vody, podle něhož by na prvním místě mělo být
řízení poptávky po vodě a alternativní řešení dodávek by se
mělo uplatňovat až v případě, že se vyčerpá potenciál
racionálního hospodaření s vodou. Uvedené sdělení určilo sedm
hlavních politických řešení problému nedostatku vody a sucha. Každé z
těchto řešení je hodnoceno v oddílech 3.1.1–3.1.7 tohoto
dokumentu. Komise posoudila pokrok při
provádění těchto politických řešení ve výročních zprávách o
následných opatřeních za roky 2008, 2009 a 2010. Tato zpráva reaguje na
žádost Rady z roku 2007, aby se do roku 2012 přezkoumalo, zda politika pro
řešení problému nedostatku vody a sucha dosáhla svých cílů, jimiž
jsou snížení nedostatku vody a zvýšení odolnosti proti suchu. Zabývá se
rovněž tím, zda k řešení problému nedostatku vody a sucha
přispěla opatření přijatá při provádění rámcové
směrnice o vodě[2]. Při posuzování se
zohledňuje celá řada studií[3], které zadala Evropská
komise, a výsledky hodnocení plánů povodí vypracovaných členskými
státy. Přezkum je jedním z pilířů připravovaného plánu na
ochranu evropských vodních zdrojů. Další podrobnosti lze najít v pracovním
dokumentu útvarů Komise, který je k tomuto sdělení připojen. 2. Nedostatek vody a sucho v Evropě V letech 2011 a 2012 zasáhlo sucho velké
části jižní, západní a dokonce severní Evropy. O suchu v roce 2011, kdy
srážky činily pouhých 40 % normálu, se hovoří jako o nejhorším suchu
za posledních sto let. V obou letech byla dostupnost vody na jaře
výrazně omezena a v rozsáhlých částech EU byla zavedena omezení
pro používání vody. Za posledních třicet let prudce stoupla četnost
výskytu období sucha a jejich dopadů. Od roku 1976 do roku 2006 se
počet oblastí a osob postižených suchem zvýšil o téměř 20 % a
celkové škody dosáhly výše 100 miliard EUR. V roce 2007 bylo nedostatkem vody postiženo
nejméně 11 % populace a 17 % území EU a tento trend se dále zhoršuje – v
současnosti lze vycházet z toho, že se významná část povodí potýká s
nedostatkem vody v průběhu celého roku. Během letních
měsíců je nedostatek vody výraznější v jižní Evropě,
začíná se však v rostoucí míře projevovat i v povodích severní
Evropy, včetně Spojeného království a Německa. Tento vývojový trend se zdá být prozatím
neměnný. Z modelové lokalizace povodí s nedostatkem vody v létě
a po celý rok 2030 vyplývá, že počet postižených povodí
pravděpodobně stoupne až o 50 %[4]. Sucho i nedostatek vody mohou způsobit
hospodářské ztráty v klíčových odvětvích využívajících vodu a
zároveň mohou mít environmentální dopady na biologickou rozmanitost,
kvalitu vody, zhoršování stavu a úbytek mokřadů, erozi půdy,
degradaci a dezertifikaci půdy. Některé z těchto dopadů
jsou krátkodobé a podmínky se zanedlouho vrátí na normální úroveň, jiné
však mohou být trvalého charakteru. 3. Politika EU pro řešení problému
nedostatku vody a sucha Nástroje politiky určené ve sdělení
z roku 2007 a v rámcové směrnici o vodě jsou důležitými
prostředky ke zvrácení trendu nedostatku vody a ke zvýšení odolnosti EU
vůči suchu. V následujících oddílech je popsán dosavadní vývoj v
této oblasti a jsou zde rovněž uvedeny nedostatky současné politiky
pro řešení problému nedostatku vody a sucha. 3.1. Provádění politických
řešení z roku 2007 3.1.1. Zavedení vhodných
poplatků za vodu Požadavky návratnosti nákladů a motivační tvorby cen
stanovené rámcovou směrnicí o vodě se provádějí jen v omezené
míře. Plány povodí poskytují informace o současných poplatcích za
vodohospodářské služby, přičemž definice těchto služeb
mnohdy neodpovídá výkladu Komise, neboť omezuje jejich oblast působnosti
na zásobování pitnou vodou a čištění odpadních vod a nezahrnuje
zásobování domácností vodou, ochranu před povodněmi, vodní energii,
plavbu apod[5]. I v případě použití širší definice vodohospodářských
služeb není návratnost finančních nákladů na tyto služby dosud normou
ve všech členských státech a environmentální náklady nebo náklady na
zdroje často nejsou zvažovány. Jsou-li poplatky za vodu stanoveny pod
úroveň návratnosti nákladů, může se stát, že obnova
infrastruktury v případě systémů pitné vody nebude
dostačující ke snížení úniků vody na udržitelnou úroveň a
dostupné finanční prostředky na čištění vody nebudou
dostačující k dosažení environmentálních cílů[6]. V zemědělství, které je v EU
odvětvím s největší spotřebou vody, se provozní náklady na
zásobování vodou pouze částečně vrátí v deseti členských
státech a kapitálové náklady jsou často subvencovány. Významná část
odběru vody pro zemědělství v EU není zpoplatněna, a to ani
v oblastech s nedostatkem vody, a neexistuje žádný finanční mechanismus
pro návratnost environmentálních nákladů a nákladů na zdroje v
případě jednotlivých odběrů ani pro poskytování pobídek k
účinnějšímu využívání vody. Předpokladem účinného
přidělování vodních zdrojů a stanovení poplatků za vodu je
měření spotřeby[7]. 3.1.2. Racionálnější
příděl vody a finančních prostředků vztahujících
se k vodě Postupy udělování povolení pro odběr
vody či její využívání mají zpravidla zavedeny všechny členské státy,
tyto postupy se však navzájem výrazně liší a v některých částech
Evropy zůstává velkým problémem nezákonný odběr vody. V mnoha
členských státech je součástí politik v oblasti přidělování
vodních zdrojů omezení používání vody v dobách nedostatku vody či
sucha. V některých členských státech
vycházejí tato omezení z hierarchie uživatelů vody, do níž je životní
prostředí někdy zahrnuto jako samostatné odvětví. V oblastech s
chronickým nedostatkem vody je čerpání vody v některých
případech přísněji regulováno. Jako prvek přidělování vodních
zdrojů jsou v rostoucí míře zohledňovány režimy ekologických
průtoků[8] s cílem omezit využívání
vody, stanovit maximální limity změn vodních útvarů, zachovat
určité biologické podmínky a napravit dopady dřívějších
opatření. Španělsko je od roku 1999 jedinou zemí v
Evropě, v níž je možné obchodovat s právem na užívání vod, a od roku 2005
vznikly trhy s vodou s nejrůznějšími neformálními a formálními
mechanismy obchodování. Během období sucha ve Španělsku v letech 2005
až 2008 bylo díky obchodování na trzích s vodou možné zmírnit situaci v
povodích, jež byla nedostatkem vody postižená nejvíce. Bylo dosaženo
pokroku při začleňování aspektů množství vody do
společné zemědělské politiky (SZP) a ustanovení návrhů
Komise, aby SZP zahrnula rámcovou směrnici o vodě do oblasti
podmíněnosti a zavedla podmínky pro využívání fondů pro rozvoj
venkova na projekty zavlažování, jsou nezbytná k tomu, aby tento trend
pokračoval. V návrhu Komise na období 2014–2020 jsou účinné
zásobování vodou a řízení poptávky po vodě stanoveny jako klíčová
opatření investic EFRR a Fondu soudržnosti do vodního hospodářství.
Mezitím byly členské státy sdělením[9] upozorněny
na potřebu zvýšit podporu účinnosti využívání vody při využívání
finančních prostředků v rámci politiky soudržnosti.
Prostředky EIB na opatření jednotlivých členských států
zaměřená na řešení problému nedostatku vody a sucha jsou nadále
využívány pouze v malé míře. Přizpůsobovat využívání půdy,
aby se zvýšila odolnost vodních zdrojů, není na úrovni členských
států běžné a namísto integrovaného plánování využívání půdy a vody
se podporují velmi roztříštěné podpůrné činnosti a
technická opatření. Vzhledem k tomu, že členské státy
při vypracování svých plánů povodí jen zřídka vycházejí z analýzy
efektivity nákladů a analýzy nákladů a přínosů, aby
určily pořadí investic, nemohl vzniknout plně funkční
koordinační mechanismus pro přidělování finančních
zdrojů prioritním oblastem. 3.1.3. Zlepšení systému řízení
rizik sucha Při vypracování plánů řízení
sucha byl sice zaznamenán pokrok, jejich provádění i začlenění
do plánů povodí a dalších plánovacích dokumentů však probíhá jen v
omezené míře. Některá opatření v rámci plánů povodí jsou
zacílená na snížení odběru vody v různých odvětvích a mohou
přispět ke zvýšení odolnosti vůči suchu, celkově jsou
však zaměřená na řešení problému nedostatku vody. Byl vypracován prototyp evropské stanice pro
sledování sucha (European Drought Observatory – EDO) a zároveň byly
uzavřeny dohody o interoperabilitě s klíčovými datovými centry
na evropské, regionální a místní úrovni. V současnosti jsou
již k dispozici předběžné indikátory sucha pro celou EU používané pro
určení množství srážek, vlhkosti půdy a reakce rostlin, jakož i
kombinovaný indikátor sucha pro oblast zemědělství. Je zapotřebí
dalšího vývoje při testování a zdokonalování těchto indikátorů a
jejich doplnění dalšími údaji získanými na úrovni jednotlivých států
a na úrovni jednotlivých povodí a dále je nutné otestovat a provést
střednědobé až dlouhodobé prognózy sucha spolu s analýzou
nebezpečí a rizik. Využívání prostředků z fondů
solidarity EU pro oblast sucha je úspěšné jen zčásti. Mechanismus
financování byl aktivován pouze jednou, a to v případě sucha na Kypru
v roce 2008. Prováděcí předpisy se v současné době
revidují. 3.1.4. Zvážení dodatečné
infrastruktury pro zásobování vodou V některých členských státech byly
vybudovány dodatečné infrastruktury pro zásobování vodou předtím, než
byl plně využit potenciál opatření na úsporu vody, tj. bez ohledu na
systém priorit v oblasti vody. Jen některé členské státy při
plánování nových infrastruktur pro zásobování vodou systematicky zvažovaly
jejich možné dopady na životní prostředí. V případě přibližně 30 %
zkoumaných plánů povodí je cílem vybudovat či modernizovat nádrže a
další vodní infrastruktury, aby se zvýšila dostupnost vody a snížily socioekonomické
dopady snížené dostupnosti vody. 25 % těchto plánů zahrnuje rozvoj
nebo modernizaci systémů převádění vod, i když s různým
stupněm důležitosti, opětovné použití vyčištěných
odpadních vod zahrnuje 50 % plánů a umělé doplnění kolektoru a
sběr dešťové vody je součástí 30 % plánů povodí. Výstavba či modernizace odsolovacích
zařízení je sice tématem pouze několika plánů povodí, pro povodí
v jižní Evropě má však velký význam. V plánech však nejsou vždy
dostatečně zvažovány nepříznivé dopady odsolování na životní
prostředí. 3.1.5. Podpora technologií a
postupů umožňujících racionální využívání vody Ačkoli v oblasti zemědělských
systémů zavlažování již bylo dosaženo významných úspor z důvodu
vyšší efektivity, s pomocí zlepšených plánů zavlažování a modernějších
technologií by bylo možné docílit ještě větších úspor vody. Nejasné
však zůstává, jak by se šetření vodou na úrovni pozemků dalo
efektivně promítnout do celkové úspory vody na úrovni
zemědělského podniku a povodí. V některých případech
měla modernizace za následek spíše intenzifikaci zemědělské
činnosti nebo rozšíření zemědělských ploch než snížení
spotřeby vody[10]. Značných úspor z
důvodu vyšší efektivity by nadále bylo možné dosáhnout v budovách
(např. s pomocí úsporných kohoutků a sprchových hlavic). Účinnost systémů zásobování pitnou
vodou v EU se velmi liší. V některých případech systémy zásobování
vodou s nízkou účinností (s vysokou mírou úniků vody) mohou být na
své optimální úrovni hospodárnosti, což znamená, že dodatečné investice do
oprav zabraňujících únikům vody by měly za následek zvýšení
nákladů pro veřejnost, nepřinesly by však další užitek ani
spotřebiteli ani životnímu prostředí. Při hodnocení plánů povodí se
ukázalo, že v mnoha případech nejsou přiměřeně
koordinovány s jinými územními a socioekonomickými plány např. pro
využívání půdy. Tato nedostatečná míra koordinace spolu s
chybějícími podpůrnými plány financování vážně brání celkové
realizaci plánů povodí, a zejména pak provádění opatření
týkajících se řešení problému nedostatku vody a sucha (k nimž patří
také opatření na úsporu vody). 3.1.6. Vytvoření návyků
zaměřených na úsporu vody v Evropě Členské státy provádějí širokou
škálu činností ke zvýšení informovanosti, aby spotřebitele motivovaly
k šetření vodou, na druhé straně však nejsou v dostatečné
míře zavedeny jiné nástroje, jako např. motivační tvorba cen,
mechanismy financování pro úsporu vody, ekodesign u domácích
spotřebičů využívajících vodu apod. Pokud jde o udržitelnou spotřebu, jsou v
oblasti certifikace a označování zemědělských výrobků a
potravin zřejmé dva hlavní trendy: režimy zaměřené na
poskytování informací o ekologické „vodní stopě“ výrobku a režimy zacílené
především na dobré hospodaření s vodou. Označování
výrobků na základě ekologické „vodní stopy“ se v současnosti
nedoporučuje, neboť většina spotřebitelů nemá
dostatečné znalosti k výkladu informací a protože s ohledem na
transparentnost a spolehlivost údajů souvisejících s ekologickou „vodní
stopou“ dosud nebyly vyřešeny všechny otázky a „vodní stopa“ rovněž
neřeší dopady spotřeby vody[11]. V rámci evropského partnerství pro řešení
otázek vody byl vypracován režim dobrého hospodaření s vodou v Evropě
(European Water Stewardship – EWS), jehož cílem je podporovat
klíčové spotřebitele vody při účinném využívání vody.
Vzhledem k těsnému propojení certifikačních kritérií a hlavních
požadavků rámcové směrnice o vodě může být uvedený režim
užitečným nástrojem pro optimální hospodaření s vodou na úrovni
jednotlivých povodí. 3.1.7. Lepší znalosti
a shromažďování údajů Doposud nejsou v rámci EU k dispozici
dlouhodobé údaje o množství vody, a zásadní krok k určení povodí s
nedostatkem vody proto zůstává výzvou. Údaje o stavu a zátěži,
dopadech a účinnosti reakcí na řešení problému nedostatku vody a
sucha je třeba dále zjednodušit. V rámci společné strategie provádění
rámcové směrnice o vodě bylo dosaženo pokroku při
uplatňování společných indikátorů nedostatku vody a sucha. Dosud
byly dohodnuty tyto tři indikátory: ·
standardizovaný indikátor srážek (Standardized
Precipitation Index) pro určení meteorologického sucha (indikátor
výskytu sucha), ·
podíl absorbovaného fotosynteticky aktivního
slunečního záření (fraction of Absorbed Photosynthetically Active
Solar Radiation – fAPAR) pro dopady sucha na vegetaci, ·
index spotřeby vody plus (Water
Exploitation Index Plus – WEI+) pro zátěž vodních zdrojů v
důsledku odběrů vody. Tyto indikátory lze vypočítat na
základě informací, které jsou již k dispozici nebo na nichž se teprve
pracuje (např. vodní bilance pro účely územního plánování, které
vypracovává EEA). Výzkum v oblasti
nedostatku vody a racionálního využívání vody se tematizuje na několika
místech v šestém a sedmém rámcovém programu pro výzkum a je zapotřebí
většího úsilí k vytvoření součinností s výzkumnými
činnostmi členských států (mimo jiné v oblasti úspory vody a
racionálního využívání vody) a k zajištění vhodné koordinace s
potřebami politiky. Toto se postupně zohledňuje v nedávno
zahájených projektech. 3.2. Začlenění
opatření k řešení problému nedostatku vody a sucha do plánů
povodí U všech zemí, které předložily plány
povodí (tj. všechny země kromě Portugalska, Řecka a částí
Španělska a Belgie) se zjišťovalo, do jaké míry byly v plánech povodí
zohledněny otázky nedostatku vody a sucha[12]. Problém nedostatku vody a sucha je všemi plány
povodí v EU uznán jako relevantní. Nedostatek vody je hlášen pro celou oblast
Středozemního moře a pro některé oblasti střední, východní
a severní Evropy. 41 % plánů povodí nepovažuje problém nedostatku vody za
relevantní. Sucho se podle informací týká řady oblastí povodí v celé
Evropě, avšak 40 % plánů povodí sucho nepovažuje za relevantní. V mnoha plánech povodí chybí
přiměřený základ pro analýzu aspektů množství vody: údaje o
množství jsou nedostačující a nedostatek vody je často
zaměňován se suchem a naopak. Scénáře poptávky po vodě jsou
součástí pouze 35 % plánů povodí a scénáře dostupnosti vody
zahrnuje 25 % plánů povodí. 80 % plánů neposuzuje nejistotu
údajů a 90 % neuvádí zdroje financování potřebné k provádění
příslušných opatření. Pouze 45 % plánů povodí obsahuje
opatření pro dosažení cílů rámcové směrnice o vodě
zlepšením odolnosti ekosystémů. Pouze v případě několika
povodí s nedostatkem vody se v těchto plánech přisuzuje vysoká
priorita omezením nových projektů s vysokou spotřebou vody. Úloha jiných odvětvových politik pro
řešení problému nedostatku vody a zmírňování dopadů sucha není
dostatečně zohledněna: pouze 12 % plánů povodí se zabývá
tím, do jaké míry jsou vodní zdroje vystaveny tlakům z jiných
odvětví. U povodí přesahujících hranice států
existují nadále značné nedostatky ve způsobu regulace spotřeby
vody tak, aby se snížilo riziko konfliktu a aby se podporovaly cíle rámcové
směrnice o vodě. Pouze 5 % hodnocených přeshraničních plánů
povodí zahrnuje koordinovaná opatření pro řešení problému nedostatku
vody a sucha pro celou přeshraniční oblast povodí. 3.3. Nedostatky současné
politiky pro řešení problému nedostatku vody a sucha Z výše uvedeného hodnocení vyplývá celá
řada navzájem souvisejících nedostatků politiky pro řešení problému
nedostatku vody a sucha v Evropě. Patří mezi ně: · Koncepční nedostatky: nadále chybí porozumění kauzálním
vztahům mezi příčinami, zátěží, stavy a dopady, které by
pomohlo určit nákladově nejefektivnější opatření pro
řešení problému nedostatku vody a sucha. Pojmy nedostatku vody a sucha
jsou často zaměňovány a neexistuje dostatečné množství
indikátorů ke znázornění těchto dvou jevů. Nově
dohodnuté indikátory se musí vypočítat ve vhodném zeměpisném a
časovém měřítku pro celou EU, což vyžaduje vytvoření uceleného
souboru údajů na úrovni EU. · Nedostatečné informace: plány povodí obsahují pouze omezené údaje
o současné a budoucí poptávce po vodě a její dostupnosti, jakož i o
opatřeních pro řešení problému nedostatku vody a sucha, dostupnosti
finančních prostředků a očekávaných dopadech na nedostatek
vody a sucho. Chybějící solidní informace jsou překážkou pro
řádné posouzení efektivity a socioekonomických dopadů opatření. · Nedostatky v oblasti politiky, řízení a provádění:
většina podpůrných akcí a opatření navrhovaných členskými
státy pro řešení problému nedostatku vody a sucha je celkově
zaměřena na zátěž, stavy a dopady a slouží především ke
zlepšení zásobování vodou. Opatření zacílená na hlavní příčiny
nedostatku vody a sucha nebo na provádění doprovodných opatření, mezi
něž patří například měření spotřeby vody, tvorba
cen/dotace a omezování spotřeby vody, jsou navrhována jen v několika
plánech povodí. Zůstává rovněž nejasné, kdo za navrhovaná opatření
a jejich financování nese odpovědnost. Neuspokojivá je koordinace s jinými
postupy plánování a dostupnost finančních zdrojů. Málo doložené jsou
taktéž souvislosti mezi nedostatkem vody a ekologickými průtoky. 4. Lepší zajištění dostupnosti vody v
budoucnosti Hlavním cílem řešení problému nedostatku
vody a sucha je obnovit nebo zachovat vodní bilanci ve všech evropských
povodích a zároveň plně zohlednit požadavky vodních ekosystémů
na vodu. Dokud nebudou přesně vymezeny
požadavky rámcové směrnice o vodě týkající se povrchových vod[13],
nebude zřejmě možné dosáhnout dobrého environmentálního stavu ve
vodních útvarech, v nichž např. v důsledku nadměrného
čerpání vody došlo k významné změně průtoků.
Přiměřené hospodaření s vodou z hlediska jejího množství je
proto implicitním požadavkem rámcové směrnice o vodě. V rámci procesu
CIS se dosáhlo společného chápání problému nedostatku vody a sucha, což
musí být plně zohledněno v příštích plánech povodí. Evropské inovační partnerství v oblasti
hospodaření s vodou[14] může hrát významnou
úlohu, neboť přispívá k vypracování inovativních řešení
problémů týkajících se množství vody, zatímco evropské inovační
partnerství v oblasti zemědělské produktivity a udržitelnosti[15]
se bude zabývat hospodařením s vodou na úrovni zemědělského
podniku, čímž přispěje k účinnému využívání vody v zemědělství.
Navíc je ke zlepšení hospodaření s vodou z hlediska jejího množství
potřeba, aby se do příštích plánů povodí zahrnulo několik
nástrojů. Nejdůležitější z těchto nástrojů jsou tyto: 4.1. Vymezení a provádění
ekologických průtoků Stanovení a prosazování náležitých
ekologických průtoků pro všechny vodní útvary v Evropě je
nezbytné pro účinné řešení problémů nedostatku vody a sucha a
pro dosažení dobrého environmentálního stavu i významných vedlejších
přínosů v oblasti úspory energie, zmírnění dopadů
změny klimatu a přizpůsobení se této změně, jakož i
ochrany přírody a biologické rozmanitosti. K tomu je zapotřebí, aby
se současné přidělování vodních zdrojů
přizpůsobilo ekologickým potřebám ekosystémů závisejících
na vodě. Bude-li přidělování vody zohledňovat požadavky
ekologických průtoků, bude možné předcházet důsledkům
nedostatku vody či sucha nebo je zmírnit. 4.2. Vymezení a provádění
cílů v oblasti racionálního využívání vody Plány povodí musí zahrnovat kvantitativní
údaje o poptávce po vodě a její dostupnosti, stejně jako lepší
prognózy dostupnosti vody a její spotřeby. Údaje by navíc měly být
transparentnější a měly by odhalovat nejistoty a udávat časová
rozpětí a zdroje. V oblastech náchylných k výskytu sucha by měly být
faktory nejistoty a výkyvů (např. s ohledem na dostupnost vody)
zohledněny ve výchozím scénáři plánů povodí a neměly by být
hodnoceny jako neočekávané přírodní klimatické extrémy. Ve všech klíčových hospodářských
odvětvích využívajících vodu, jakými jsou např.
zemědělství, průmysl, distribuční sítě, budovy a
výroba elektřiny, stále existuje značný potenciál opatření
racionálního využívání vody. Tento potenciál je však velmi úzce kontextově
vázaný, a cíle by proto měly být stanovovány na místní úrovni
zúčastněnými subjekty, které jsou důkladně informovány o
různých odvětvích využívajících vodu a o složkách hydrologického
cyklu a které jsou schopny zajistit, aby cíle byly soudržné a aby se úsporná
opatření prováděla tam, kde jsou socioekonomické náklady nejnižší. 4.3. Podpora ekonomických pobídek
pro racionální využívání vody Řádné provádění článku 9
rámcové směrnice o vodě je nezbytné pro řešení problému
nedostatku vody a sucha. Je třeba rozšířit oblast působnosti
stávajících ekonomických nástrojů tak, aby poskytovaly pobídky pro udržitelný
odběr vody a její udržitelné využívání, tj. nejsou-li dosud zavedeny
poplatky, je třeba tak učinit, dále je nezbytné podporovat poplatky
za vodu založené na spotřebě a musí být posílena úloha poplatků
a daní za čerpání vody, aby se environmentální náklady a náklady za zdroje
staly součástí rozhodování uživatelů vody. Budou-li ekonomické nástroje lépe odrážet
ekonomickou hodnotu vody, vytvoří se tak pro vodohospodářské orgány
pobídky pro dodatečné investice do kontrol těsnosti, čímž se
zajistí plná návratnost nákladů i dlouhodobá udržitelnost a účinnost
zásobování vodou. Vyčlenění finančních příjmů na
opatření související s problémem nedostatku vody a sucha rovněž
podpoří splnění cílů rámcové směrnice o vodě. Mechanismy trhu s vodou/obchodování s vodou s
vymezeným stropem jsou environmentální nástroje, jež mohou poskytnout
příležitost, aby uživatelé platili za ekosystémové služby, čímž by
mohla být dosažena udržitelná rovnováha v povodích s nedostatkem vody.
Vedlejším přínosem je (dočasné či trvalé) přerozdělení
práv na užívání vod mezi hospodářskými subjekty, které může mít další
hospodářské přínosy. 4.4. Zohlednění nedostatku
vody při využívání půdy V zájmu dlouhodobé udržitelnosti musí být nový
hospodářský vývoj v souladu s dostupností vody, což je obzvlášť
důležité při využívání půdy. To znovu potvrzuje potřebu
správného propojení plánů povodí s dalšími ekonomickými procesy a procesy
územního plánování. K tomu je nutno plány povodí náležitě
koordinovat s jinými územními a socioekonomickými plány a určit
finanční zdroje pro jejich provedení. Zajistí se tím řádné
zohlednění nákladů a přínosů akcí a použití zásady
nákladové efektivity stanovené v rámcové směrnici o vodě při
plnění cílů plánů povodí s co nejnižšími náklady. 4.5. Lepší zvládání sucha v
Evropě Evropská observatoř pro sledování sucha (European
Drought Observatory – EDO) by měla fungovat rovněž jako systém
včasného varování, aby členským státům a hospodářským
subjektům pomohla co nejdříve reagovat a připravit se na
nadcházející období sucha. Zároveň by měl být účinným
způsobem přizpůsoben Fond solidarity EU, aby v případě
výskytu sucha mohl vypomáhat při kompenzaci škod, jimž nebylo možné
zabránit. Je zapotřebí dalšího úsilí s cílem
vytvořit a provést soudržná opatření pro řešení problému nedostatku
vody a sucha na úrovni jednotlivých povodí v rámci procesu plánování rámcové
směrnice o vodě. Vývoj v oblasti využívání půdy by měl být
v souladu s dostupností vody v povodích a měl by brát v úvahu jejich
proměnlivost. V tomto ohledu mohou hrát velmi pozitivní úlohu „zelené
infrastruktury“, jako např. opatření pro zadržování vody. Navíc je třeba se silněji
zaměřit na alternativní možnosti zásobování vodou s menším dopadem na
životní prostředí, mezi něž patří například opětovné
využití vody. 4.6. Zlepšování odolnosti
vůči změně klimatu Lze očekávat,
že změna klimatu prohloubí dopady již existujících tlaků na povodí v
důsledku měnících se úhrnů srážek a rostoucích teplot, které
způsobí významné změny kvality a dostupnosti vodních zdrojů.
Opatření přijatá v rámci politiky pro řešení problému nedostatku
vody a sucha proto musí zahrnovat kombinaci různých adaptačních
opatření. 5. Závěr Celkového cíle politiky pro řešení
problému nedostatku vody a sucha, jenž spočívá ve zvrácení trendů v
této oblasti, nebylo dosaženo, ačkoli bylo docíleno pokroku při
provádění sedmi nástrojů politiky uvedených ve sdělení Komise z
roku 2007. Politiku pro řešení nedostatku vody a
sucha považují členské státy do určité míry za samostatnou oblast a
při provádění rámcové směrnice o vodě je zapotřebí se
silněji zaměřit na problém dostupnosti vody. Tuto potřebu
je nutno zohlednit v dalších prováděcích fázích rámcové směrnice o
vodě a také začlenit do dalších odvětvových politik. Většina opatření prováděných
členskými státy je zaměřena na zátěž, stav a dopady a jen
velmi malý počet opatření je zacílen na hlavní příčiny
problému. Zjištěné nedostatky politiky a konkrétní
možnosti jejich řešení jsou uvedeny ve sdělení Komise o plánu na
ochranu evropských vodních zdrojů s cílem začlenit otázky dostupnosti
vody ve větší míře do celkového politického rámce. Další opatření politiky se mohou případně řešit ve
strategii pro přizpůsobování se změně klimatu, která má být
předložena na jaře roku 2013. [1] KOM(2007) 414 v konečném znění. [2] Směrnice 2000/60/ES, Úř. věst. L 327,
22.12.2000, s. 1. [3] http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/building_blocks.htm [4] Simulace proběhla v rámci projektu ClimWatAdapt. [5] Komise zahájila řízení pro porušení Smlouvy proti
osmi členským státům. Z probíhajícího hodnocení plánů povodí
členských států vyplývá, že širší definici vodohospodářských
služeb používá pouze 6 z 23 hodnocených členských států. [6] Účinnost zdrojů a
hospodárnost vodovodních sítí. Závěrečná
zpráva ERM pro Evropskou komisi z roku 2012. [7] Úloha poplatků za vodu a přidělování vodních zdrojů
v zemědělství. Závěrečná
zpráva Arcadis et al pro Evropskou komisi z roku 2012. [8] Režimy průtoků jsou nezbytné pro zachování základních
procesů zdravých říčních ekosystémů a dobrého
environmentálního stavu vodních útvarů. [9] KOM(2011) 17 v konečném znění. [10] Potenciál úspory vody v zemědělství EU, závěrečná
zpráva Bio Intelligence Service pro Evropskou komisi z roku 2012. [11] Ekologická „vodní stopa“ a označování výrobků,
závěrečná zpráva RPA pro Evropskou komisi z roku 2011. [12] Je proto možné, že zpráva otázce nedostatku vody a sucha v
Evropě nepřikládá dostatečný význam. [13] Pro podzemní vodu existují výslovné kvantitativní požadavky. [14] COM(2012) 216. [15] COM(2012) 79.