This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62019CJ0297
Judgment of the Court (First Chamber) of 9 July 2020.#Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V. v Kreis Nordfriesland.#Request for a preliminary ruling from the Bundesverwaltungsgericht.#Reference for a preliminary ruling — Environment — Environmental liability — Directive 2004/35/EC — Second indent of the third paragraph of Annex I — Damage not having to be classified as ‘significant damage’ — Concept of ‘normal management of sites, as defined in habitat records or target documents or as carried on previously by owners or operators’ — Article 2(7) — Concept of ‘occupational activity’ — Activity carried out in the public interest pursuant to a statutory assignment of tasks — Whether or not included.#Case C-297/19.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. července 2020.
Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V. v. Kreis Nordfriesland.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht.
Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Odpovědnost za životní prostředí – Směrnice 2004/35/ES – Příloha I třetí pododstavec druhá odrážka – Škoda, která nemůže být kvalifikována jako ‚významná škoda‘ – Slovní spojení ‚normální správa lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé‘ – Článek 2 odst. 7 – Pojem ‚pracovní činnost‘ – Činnost vykonávaná ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů – Zahrnutí či nezahrnutí.
Věc C-297/19.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. července 2020.
Naturschutzbund Deutschland - Landesverband Schleswig-Holstein e.V. v. Kreis Nordfriesland.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht.
Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Odpovědnost za životní prostředí – Směrnice 2004/35/ES – Příloha I třetí pododstavec druhá odrážka – Škoda, která nemůže být kvalifikována jako ‚významná škoda‘ – Slovní spojení ‚normální správa lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé‘ – Článek 2 odst. 7 – Pojem ‚pracovní činnost‘ – Činnost vykonávaná ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů – Zahrnutí či nezahrnutí.
Věc C-297/19.
Court reports – general
ECLI identifier: ECLI:EU:C:2020:533
*A9* Bundesverwaltungsgericht, Beschluss vom 26/02/2019 (BVerwG 7 C 8.17 ; OVG 1 LB 2/13)
*P1* Bundesverwaltungsgericht, Beschluss vom 25/11/2021 (ECLI:DE:BVerwG:2021:251121U7C6.20.0)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
9. července 2020 ( *1 )
„Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Odpovědnost za životní prostředí – Směrnice 2004/35/ES – Příloha I třetí pododstavec druhá odrážka – Škoda, která nemůže být kvalifikována jako ‚významná škoda‘ – Slovní spojení ‚normální správa lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé‘ – Článek 2 odst. 7 – Pojem ‚pracovní činnost‘ – Činnost vykonávaná ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů – Zahrnutí či nezahrnutí“
Ve věci C‑297/19,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo) ze dne 26. února 2019, došlým Soudnímu dvoru dne 11. dubna 2019, v řízení
Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV
proti
Kreis Nordfriesland,
za přítomnosti:
Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, Körperschaft des öffentlichen Rechts,
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení J.-C. Bonichot (zpravodaj), předseda senátu, M. Safjan a L. Bay Larsen, C. Toader a N. Jääskinen, soudci,
generální advokát: H. Saugmandsgaard Øe,
vedoucí soudní kanceláře: D. Dittert, vedoucí oddělení,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření předložená:
– |
za Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV J. Mittelsteinem, Rechtsanwalt, |
– |
za Kreis Nordfriesland G. Koukakisem, Rechtsanwalt, |
– |
za Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, Körperschaft des öffentlichen Rechts, C. Brandt, Rechtsanwältin, |
– |
za německou vládu J. Möllerem a S. Eisenberg, jako zmocněnci, |
– |
za Evropskou komisi A. C. Becker a G. Gattinarou, jako zmocněnci, |
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1 |
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 2 odst. 7 a přílohy I třetího pododstavce druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. 2004, L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357). |
2 |
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV (dále jen „Naturschutzbund Deutschland“) a Kreis Nordfriesland (okres Severní Frísko, Německo) ve věci opatření na omezení a nápravu škod na životním prostředí požadovaných spolkem Naturschutzbund Deutschland. |
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2004/35
3 |
Body 1 až 3, 8 a 9 odůvodnění směrnice 2004/35 uvádějí:
[…]
|
4 |
Článek 1 této směrnice zní: „Účelem této směrnice je vytvořit rámec odpovědnosti za životní prostředí založený na zásadě ‚znečišťovatel platí‘ s cílem předcházet škodám na životním prostředí a napravovat je.“ |
5 |
Článek 2 uvedené směrnice stanoví: „Pro účely této směrnice se použijí tyto definice: 1. ‚škodami na životním prostředí‘ se rozumí:
Škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích nezahrnují dříve určené nepříznivé účinky, které vyplývají z jednání provozovatele, které příslušné orgány výslovně schválily v souladu s prováděcími ustanoveními k čl. 6 odst. 3 a 4 nebo článku 16 směrnice [92/43] nebo článku 9 směrnice [79/409], nebo v případě stanovišť a druhů, na které se nevztahuje právo Společenství, v souladu s obdobnými vnitrostátními předpisy na ochranu přírody; […] 3. ‚chráněnými druhy a přírodními stanovišti‘: se rozumí
[…] 6. ‚provozovatelem‘: se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, soukromá nebo veřejná, která provozuje nebo řídí pracovní činnost nebo – tam, kde to stanoví vnitrostátní právní řád – na kterou byla přenesena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickým fungováním takové činnosti, včetně držitelů povolení nebo schválení takové činnosti, nebo osoba, která provádí přihlášení nebo oznámení takové činnosti; 7. ‚pracovní činností‘: se rozumí jakákoli činnost vykonávaná v rámci hospodářské činnosti, obchodní činnosti nebo podnikání, bez ohledu na jejich soukromou nebo veřejnou, ziskovou nebo neziskovou povahu; […]“ |
6 |
Článek 3 odst. 1 téže směrnice zní: „Tato směrnice se vztahuje na:
|
7 |
Článek 19 odst. 1 směrnice 2004/35 stanoví lhůtu pro provedení této směrnice na 30. dubna 2007, zatímco článek 20 uvedené směrnice stanoví, že tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy dne 30. dubna 2004. |
8 |
Příloha I téže směrnice, nadepsaná „Kritéria uvedená v čl. 2 odst. 1 písm. a)“, stanoví: „Význam jakýchkoli škod, které mají nepříznivé účinky na dosahování nebo zachovávání příznivého stavu ochrany přírodních stanovišť nebo druhů, musí být posuzován z hlediska stavu ochrany v době, kdy došlo ke škodám, z hlediska funkce spočívající v poskytování rekreačních možností, které vytvářejí, a z hlediska jejich schopnosti přirozené regenerace. Výrazně nepříznivé změny výchozích podmínek by měly být určeny pomocí měřitelných údajů, jako jsou:
Škody s prokázanými účinky na lidské zdraví musí být klasifikovány jako významné škody. Tyto změny nemusí být klasifikovány jako významné škody:
|
Směrnice 92/43 o stanovištích
9 |
Článek 1 písm. j) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102, dále jen „směrnice 92/43“) stanoví: „Pro účely této směrnice se […]
|
10 |
Článek 2 této směrnice stanoví: „1. Cílem této směrnice je přispět k zajištění biologické rozmanitosti prostřednictvím ochrany přírodních stanovišť a volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na evropském území členských států, na které se vztahuje Smlouva. 2. Cílem opatření přijímaných na základě této směrnice je zachování nebo obnova příznivého stavu z hlediska ochrany u přírodních stanovišť, druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v zájmu Společenství. 3. Opatření přijímaná na základě této směrnice musí brát v úvahu hospodářské, sociální a kulturní požadavky a regionální a místní charakteristiky.“ |
Směrnice 2009/147 o ptácích
11 |
Článek 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7, dále jen „směrnice 2009/147“) stanoví: „Tato směrnice se týká ochrany všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva. Zahrnuje ochranu, regulování těchto druhů a péči o ně a stanoví pravidla pro jejich využívání.“ |
12 |
Článek 2 této směrnice zní takto: „Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby populace druhů uvedených v článku 1 byly zachovány na úrovni nebo přivedeny na úroveň, která odpovídá zejména ekologickým, vědeckým a kulturním požadavkům, přičemž budou brát v úvahu hospodářské požadavky a požadavky rekreace.“ |
Německé právo
13 |
Ustanovení § 19 odst. 5 druhá věta bod 2 Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (zákon o ochraně přírody a péči o krajinu), ze dne 29. července 2009 (BGBl. 2009 I, s. 2542), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „BNatSchG“), stanoví: „O významnou škodu se zpravidla nejedná u nepříznivých odchylek, které vycházejí z přirozených příčin anebo z vnějšího vlivu v souvislosti se správou, která musí být považována za normální s ohledem na záznamy o stanovištích nebo cílové dokumenty anebo odpovídající tomu, jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé.“ |
14 |
Ustanovení § 5 odst. 2 BNatSchG zní následovně: „U zemědělského využívání je třeba nejen zohledňovat požadavky, které vyplývají z předpisů platných pro zemědělství a z § 17 odst. 2 Bundes-Bodenschutzgesetz [(spolkový zákon o ochraně půdy), ze dne 17. března 1998 (BGBl. 1998 I, s. 502), nýbrž dodržovat také a zejména tyto osvědčené oborové postupy: 1. správa se musí přizpůsobit místním podmínkám a je třeba zaručit trvalou úrodnost a dlouhodobou využitelnost ploch; 2. přirozené vlastnosti využívané plochy (půda, voda, flóra, fauna) nesmí být narušeny nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení udržitelného výnosu; 3. je třeba zachovat krajinné prvky nezbytné pro propojení biotopů a pokud možno je rozmnožovat; 4. je třeba, aby chov zvířat byl ve vyváženém poměru k pěstování plodin, a je třeba se vyhnout škodlivým vlivům na životní prostředí; 5. je třeba zdržet se přeměn pastvin na zemědělskou půdu na svazích ohrožených erozí, v záplavových oblastech, na místech s vysokou hladinou podzemních vod a na mokřadech; 6. používání hnojiv a přípravků na ochranu rostlin musí být prováděno v souladu se zvláštními právními předpisy použitelnými v oblasti zemědělství; je třeba vést záznamy o používání hnojiv v souladu s § 10 Düngeverordnung [nařízení o hnojivech] ze dne 26. května 2017 (BGBl. 2017 I, s. 1305), v platném znění, jakož i záznamy o používání přípravků na ochranu rostlin podle čl. 67 odst. 1 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).“ |
15 |
Ustanovení § 2 odst. 4 Gesetz über die Vermeidung und Sanierung von Umweltschäden (zákon o zamezování a nápravě škod na životním prostředí) ze dne 10. května 2007 (BGBl. 2007 I, s. 666), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „USchadG“), stanoví: „ ‚pracovní činností‘: se rozumí jakákoli činnost vykonávaná v rámci hospodářské činnosti, obchodní činnosti nebo podnikání, bez ohledu na jejich soukromou nebo veřejnou, ziskovou nebo neziskovou povahu.“ |
16 |
Ustanovení § 39 odst. 1 první věta Gesetz zur Ordnung des Wasserhaushalts (zákon o vodách), ze dne 31. července 2009 (BGBl. 2009 I, s. 2585), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „WHG“), stanoví: „Údržba povrchových vod zahrnuje jejich správu a rozvoj jakožto veřejnoprávní povinnost (povinnost údržby).“ |
17 |
Ustanovení § 40 odst. 1 první věta WHG zní takto: „Údržba povrchových vod je na dotčených majitelích vod v rozsahu, v němž podle právních předpisů spolkové země nenáleží územním samosprávným celkům, spolkům pro vodu a půdu, obecním účelovým sdružením nebo jiným právnickým osobám veřejného práva.“ |
18 |
Ustanovení § 38 odst. 1 první věta bod 1 Wassergesetz des Landes Schleswig Holstein (zákon o vodě spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko), ze dne 11. února 2008 (Gesetz- und Verordnungsblatt für Schleswig Holstein, 2008, s. 91), ve znění použitelném na spor v původním řízení, stanoví: „Údržba vod zahrnuje kromě opatření uvedených v § 39 odst. 1 druhé větě WHG zejména […] zachování a zajištění řádného odtoku vody, […]“ |
Spor v původním řízení a předběžné otázky
19 |
V průběhu let 2006 až 2009 byla část poloostrova Eiderstedt nacházejícího se v západní části spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko (Německo) označena jako „chráněná oblast“ zejména z důvodu výskytu rybáka černého (Chlidonias niger), chráněného vodního ptáka o délce 15 až 30 centimetrů, který má modrošedé peří, černou hlavu a žije především v mokřadech na pobřeží Atlantského oceánu. Podle plánu správy se chráněná oblast tohoto druhu nadále z velké části obhospodařovává tradičním způsobem převážně jako pastviny na velkých plochách a zejména z důvodu své velikosti je nejdůležitější rozmnožovací lokalitou v této spolkové zemi. |
20 |
Poloostrov Eiderstedt potřebuje k tomu, aby byl obýván a zemědělsky využíván, odvodňování. Odvodňování je prováděno za pomoci příkopů nacházejících se mezi parcelami, které vedou ke kanalizační síti a jsou udržovány příslušnými uživateli přilehlých ploch. Odpovědnost za udržování kanalizace jako sběrače vody nese 17 svazů pro správu vodních toků a zušlechťování se sídlem na poloostrově Eiderstedt. |
21 |
Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt, Körperschaft des öffentlichen Rechts, svaz pro správu vodních toků a zušlechťování založený v právní formě právnické osoby veřejného práva, sdružuje těchto 17 svazů. Jedním z úkolů, které mu byly svěřeny na základě zákona, je veřejnoprávní povinnost údržby povrchových vod. Pro plnění tohoto úkolu provozuje Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt zejména zařízení Adamsiel, které zahrnuje zdymadlo a přečerpávací stanici. Tato stanice odvodňuje celé území těchto sdružených svazů prostřednictvím čerpadla, které se automaticky spouští, když voda dosáhne určité hladiny. Spuštěním přečerpávání hladina vody klesá. |
22 |
Vzhledem k tomu, že spolek Naturschutzbund Deutschland měl za to, že Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt provozováním této přečerpávací stanice způsobil na úkor rybáka černého škody na životním prostředí, podal v souladu s USchadG přijatým za účelem provedení směrnice 2004/35 k okresu Severní Frísko návrh na opatření na omezení a nápravu těchto škod, který byl zamítnut. |
23 |
Naturschutzbund Deutschland, který toto zamítavé rozhodnutí neúspěšně napadl u Verwaltungsgericht (správní soud, Německo), podal proti rozsudku tohoto soudu odvolání k Oberverwaltungsgericht (vrchní správní soud, Německo), který tento rozsudek zrušil a uložil okresu Severní Frísko povinnost vydat nové rozhodnutí. |
24 |
Okres Severní Frísko a Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt tedy podaly k Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo) opravný prostředek „Revision“. |
25 |
Pro účely určení, zda škody na životním prostředí dotčené ve věci v původním řízení musí být považovány za nikoliv „významné“ ve smyslu § 19 odst. 5 druhé věty bodu 2 BNatSchG, který provádí přílohu I třetí pododstavec druhou odrážku směrnice 2004/35, se předkládající soud táže na výklad slovního spojení „normální správ[a] lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé“, které je uvedeno v této příloze. |
26 |
Konkrétně se předkládající soud táže zaprvé, zda pojem „správa“ musí být chápán tak, že odpovídá pouze zemědělským činnostem, nebo zda zahrnuje rovněž provozování přečerpávací stanice, jejímž účelem je zavodňování a odvodňování zemědělských ploch, zadruhé, zda musí být „normální“ povaha správy posuzována pouze s ohledem na záznamy o stanovištích a cílové dokumenty, nebo zda může být posuzována rovněž s ohledem na další obecné zásady vnitrostátního práva, jako jsou osvědčené oborové postupy uvedené v § 5 odst. 2 BNatSchG, zatřetí, zda z povahy správy prováděné majitelem nebo provozovatelem v minulosti vyplývá pouze to, že taková správa musela být vykonána kdykoli před datem provedení směrnice 2004/35, a sice do 30. dubna 2007, nebo zda musí být stále vykonávána i k tomuto datu, a začtvrté, zda taková správa prováděná v minulosti musí být uskutečňována bez ohledu na záznamy o stanovištích a cílové dokumenty, či nikoliv. |
27 |
Kromě toho pro účely určení, zda svaz Deich- und Hauptsielverband Eiderstedt v rámci provozování uvedené přečerpávací stanice vykonával „pracovní činnost“ ve smyslu § 2 bodu 4 USchadG, který provádí čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35, se předkládající soud táže, zda v případě kladné odpovědi na první řadu otázek může být činnost vykonávaná ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů považována za činnost pracovní povahy ve smyslu tohoto posledně uvedeného ustanovení. |
28 |
Za těchto podmínek se Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
|
K předběžným otázkám
K první otázce
29 |
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, jak je třeba vykládat slovní spojení „normální správ[a] lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé“, které je uvedeno v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35. |
30 |
Nejprve je třeba uvést, že první otázka je podána v kontextu „škod na životním prostředí“ údajně způsobených ptačímu druhu rybákovi černému (Chlidonias niger). |
31 |
V tomto ohledu je třeba připomenout, že účelem směrnice 2004/35 je vytvořit rámec odpovědnosti za životní prostředí založený na vysoké úrovni ochrany životního prostředí, jakož i na zásadách předběžné opatrnosti a „znečišťovatel platí“ s cílem předcházet škodám na životním prostředí způsobených provozovateli a napravovat je (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. července 2017, Túrkevei Tejtermelő Kft., C‑129/16, EU:C:2017:547, body 47 a 53, jakož i citovaná judikatura). |
32 |
Mezi třemi kategoriemi škod spadajícími pod pojem „škody na životním prostředí“, které jsou definovány v čl. 2 odst. 1 směrnice 2004/35, jsou pod písmenem a) tohoto ustanovení uvedeny škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích, které mohou spadat do oblasti působnosti této směrnice jak na základě písmene a), tak písm. b) odst. 1 článku 3 uvedené směrnice. |
33 |
Zatímco pojem „chráněné druhy a přírodní stanoviště“ musí být v souladu s čl. 2 odst. 3 směrnice 2004/35 chápán tak, že odkazuje zejména na druhy a stanoviště vyjmenované ve směrnicích 92/43 a 2009/147, kam spadá podle přílohy I této posledně uvedené směrnice rybák černý (Chlidonias niger), škody na takových druzích a stanovištích jsou podle čl. 2 odst. 1 písm. a) první pododstavce směrnice 2004/35 definovány jako jakékoli škody, které mají závažné nepříznivé účinky na dosahování nebo zachovávání příznivého stavu ochrany těchto stanovišť nebo druhů. |
34 |
Z použití příslovce „závažné“ v čl. 2 odst. 1 písm. a) prvním pododstavci směrnice 2004/35 vyplývá, že pouze ty škody, které jsou určitým způsobem závažné a jsou kvalifikovány jako „významné škody“ v příloze I této směrnice, mohou být považovány za škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích, což v každém konkrétním případě znamená nutnost posoudit význam účinků daného poškození. |
35 |
Článek 2 odst. 1 písm. a) první pododstavec směrnice 2004/35 uvádí, že takové posouzení musí být provedeno s ohledem na původní stav dotyčných druhů a stanovišť, přičemž se zohlední kritéria stanovená v příloze I této směrnice. V tomto ohledu první dva pododstavce této přílohy uvádějí kritéria, která je třeba vzít v úvahu za účelem určení, zda jsou zásahy do tohoto původního stavu významné, či nikoli, přičemž blíže uvádějí, že škody s prokázanými dopady na lidské zdraví musí být klasifikovány jako „významné škody“. |
36 |
Příloha I třetí pododstavec směrnice 2004/35 však uvádí, že škody v ní uvedené nemusí být kvalifikovány jako „významné škody“. Z použití slovesa „moci“ vyplývá, že členské státy mají při provádění této směrnice možnost posoudit, zda jsou tyto škody významné či nikoliv ve smyslu přílohy I uvedené směrnice. |
37 |
Článek 2 odst. 1 písm. a) druhý pododstavec směrnice 2004/35 kromě toho stanoví, že škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích nezahrnují nepříznivé účinky, které vyplývají z jednání provozovatele, které příslušné orgány výslovně schválily v souladu s prováděcími ustanoveními k čl. 6 odst. 3 a 4 nebo článku 16 směrnice 92/43 nebo článku 9 směrnice 2009/147, nebo v případě stanovišť a druhů, na které se nevztahuje unijní právo, v souladu s obdobnými vnitrostátními předpisy na ochranu přírody. Z toho vyplývá, že všechny škody, na které se vztahuje čl. 2 odst. 1 písm. a) druhý pododstavec směrnice 2004/35, jsou automaticky vyloučeny z pojmu „škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích“. |
38 |
Za těchto okolností je první otázka, která se týká případu škody údajně způsobené chráněnému druhu uvedenému v příloze I směrnice 2009/147, relevantní pouze v případě, že se vyloučení uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci první části alternativy směrnice 2004/35 nepoužije. |
39 |
V důsledku toho škoda způsobená provozem přečerpávací stanice, která údajně byla výslovně povolena příslušnými orgány na základě ustanovení směrnic 92/43 nebo 2009/147 uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci směrnice 2004/35, nemůže být kvalifikována jako „škoda na chráněných druzích a přírodních stanovištích“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/35 a nemůže spadat do působnosti této směrnice na základě bodu a) ani bodu b) čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice. |
40 |
Stále ještě na úvod je třeba poznamenat, že mezi škodami, které členské státy nemusí kvalifikovat jako „významné škody“ podle přílohy I třetího pododstavce směrnice 2004/35, druhá odrážka tohoto pododstavce zmiňuje negativní odchylky, které jsou buď způsobeny přirozenými příčinami, nebo vyplývají ze zásahů souvisejících s normální správou lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích, cílových dokumentech nebo tím, jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé. Tato odrážka tak stanoví dva případy, kdy škody nemusí být kvalifikovány jako „významné škody“, a sice jednak škody způsobené přirozenými příčinami a jednak škody vyplývající ze zásahů souvisejících s normální správou lokalit, přičemž druhý z těchto případů, který je předmětem první otázky, obsahuje alternativu rozdělenou na dvě části. |
41 |
V tomto ohledu je třeba uvést, že Spolková republika Německo provedla do § 19 odst. 5 druhé věty bodu 2 BNatSchG oba případy uvedené v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 a že za tímto účelem doslovně převzala obsah této druhé odrážky uvedené v německém znění směrnice 2004/35. |
42 |
Je přitom třeba konstatovat, jak uvádí okres Severní Frísko ve svém vyjádření, že ve znění druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 existuje rozdíl mezi německou jazykovou verzí a ostatními jazykovými verzemi. Zatímco jiná jazyková znění než německá jazyková verze této směrnice přímo vztahují výraz „normální“ k výrazu „správa“ tak, aby obě části alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 podřídily slovnímu spojení „normální správa“, německé znění uvádí v těchto dvou částech alternativy pouze výraz „správa“, přičemž výraz „normální“ se vztahuje pouze k první z uvedených dvou částí. |
43 |
Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že formulace použitá v jedné z jazykových verzí ustanovení unijního práva nemůže sloužit jako jediný základ pro výklad tohoto ustanovení ani jí nemůže být v tomto ohledu přiznána přednost před jinými jazykovými verzemi. Takový přístup by byl totiž neslučitelný s požadavkem jednotného použití unijního práva. V případě rozdílů mezi různými jazykovými verzemi musí být dotčené ustanovení vykládáno podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jíž je součástí (rozsudek ze dne 9. března 2017, GE Healthcare, C‑173/15, EU:C:2017:195, bod 65 a citovaná judikatura). |
44 |
V tomto ohledu je třeba uvést, jak vyplývá z bodů 34 až 37 tohoto rozsudku, že směrnice 2004/35 obsahuje širokou definici škod na chráněných druzích a přírodních stanovištích, když stanoví, že provozovatelé nesou odpovědnost za veškerou významnou škodu, s výjimkou škod taxativně vyjmenovaných v čl. 2 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci směrnice 2004/35 a s výjimkou škod, které členské státy považují za nikoliv významné škody podle třetího pododstavce přílohy I této směrnice. |
45 |
Vzhledem k tomu, že tato ustanovení v zásadě činí nepoužitelným systém odpovědnosti za životní prostředí v případě určitých škod, které by mohly mít vliv na chráněné druhy a přírodní stanoviště, a odchylují se tak od hlavního cíle směrnice 2004/35, a sice vytvoření společného rámce pro prevenci a nápravu škod na životním prostředí za účelem účinného boje proti nárůstu znečištění lokalit a zvýšení ztrát biologické rozmanitosti, musí být tato ustanovení nutně vykládána striktně (obdobně viz rozsudek ze dne 16. května 2019, Plessers, C‑509/17, EU:C:2019:424, bod 38 a citovaná judikatura). |
46 |
Pokud jde konkrétněji o škody uvedené v příloze I třetím pododstavci směrnice 2004/35, je třeba konstatovat, že i když první a třetí odrážka tohoto pododstavce předpokládají nezávažné škody s ohledem na dotyčný druh nebo stanoviště, druhá odrážka uvedeného pododstavce se týká škod, jejichž rozsah může být významný v závislosti na přirozených příčinách ovlivňujících dotčený druh nebo stanoviště nebo opatření přijatých provozovatelem ke správě. |
47 |
Připustit, jak vyplývá z německé verze přílohy I třetího pododstavce druhé odrážky směrnice 2004/35, že členské státy mají možnost zprostit provozovatele a majitele jakékoliv odpovědnosti pouze z toho důvodu, že škoda byla způsobena předešlými opatřeními ke správě, a tudíž nezávisle na jejich normální povaze, by přitom mohlo ohrozit jak zásady či cíle této směrnice. |
48 |
Takový přístup by totiž znamenal přiznat členským státům možnost, v rozporu s požadavky, které vyplývají ze zásady předběžné opatrnosti, jakož i ze zásady „znečišťovatel platí“, a z pouhé skutečnosti, že by vyplývala z postupů v minulosti, přijmout opatření ke správě, která by mohla být nadměrně škodlivá a nevhodná pro lokality, v nichž se vyskytují chráněné druhy nebo přírodní stanoviště, a která by tak mohla ohrozit, či dokonce zničit tyto druhy nebo stanoviště a zvýšit riziko ztrát biologické rozmanitosti v rozporu s povinnostmi v oblasti ochrany, které pro členské státy vyplývají ze směrnic 92/43 a 2009/147. Tento přístup by měl za následek příliš široké pojetí rozsahu výjimek stanovených v příloze I třetím pododstavci směrnice 2004/35 a zčásti by zbavil systém odpovědnosti za životní prostředí zavedený touto směrnicí užitečného účinku tím, že by z tohoto systému byly vyňaty potenciálně významné škody způsobené úmyslným a abnormálním jednáním provozovatele. |
49 |
Z toho vyplývá, že německá verze přílohy I třetího pododstavce druhé odrážky směrnice 2004/35 musí být vykládána v tom smyslu, že stejně jako v případě ostatních jazykových verzí se pojem „normální“ musí vztahovat přímo k výrazu „správa“ a slovní spojení „normální správa“ se musí vztahovat k oběma částem alternativy druhého případu stanoveného v této druhé odrážce. |
50 |
Na první otázku je třeba odpovědět právě ve světle těchto úvodních úvah. |
51 |
V tomto ohledu je třeba uvést, že v souladu se zněním přílohy I třetího pododstavce druhé odrážky směrnice 2004/35 se „správa“, o které hovoří tato druhá odrážka, musí týkat lokality. V tomto ohledu je třeba upřesnit, že posledně uvedený pojem může odkazovat zejména na lokality, ve kterých se vyskytují chráněné druhy nebo přírodní stanoviště ve smyslu směrnic 92/43 a 2009/147. Příloha I směrnice 2004/35, na kterou odkazuje čl. 2 odst. 1 písm. a) této směrnice, totiž spadá výlučně do rámce škod na chráněných druzích a přírodních stanovištích, a chráněné druhy a přírodní stanoviště odpovídají zejména, jak je uvedeno v bodě 33 tohoto rozsudku, druhům a stanovištím uvedeným ve směrnicích 92/43 a 2009/147. |
52 |
Pokud jde o pojem „normální“, ten odpovídá výrazům „obvyklý“, „běžný“ nebo „obecný“, které vyplývají z různých jazykových verzí přílohy I třetího pododstavce druhé odrážky směrnice 2004/35, jako například ze španělské verze („corriente“) nebo řecké („συνήθη“). K tomu, aby však pojem „normální“ nebyl v rámci ochrany životního prostředí zbaven svého užitečného účinku, je třeba dodat, že správu lze považovat za normální pouze tehdy, pokud je v souladu s osvědčenými postupy, zejména pak se správnou zemědělskou praxí. |
53 |
Z výše uvedených úvah vyplývá, že slovní spojení „normální správa lokalit“ uvedený v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 musí být chápáno tak, že zahrnuje jakékoli opatření umožňující řádnou správu nebo uspořádání lokalit, v nichž se vyskytují chráněné druhy nebo přírodní stanoviště, v souladu zejména s obecně uznávanými zemědělskými postupy. |
54 |
V této souvislosti je třeba uvést, že vzhledem k tomu, že správa lokality, v níž se vyskytují chráněné druhy a přírodní stanoviště ve smyslu směrnic 92/43 a 2009/147, nezbytně zahrnuje veškerá opatření ke správě přijatá za účelem ochrany druhů a stanovišť nacházejících se v této lokalitě, musí být normální správa takové lokality posouzena s ohledem na nezbytná opatření, která členské státy musí přijmout na základě čl. 2 odst. 2 směrnice 92/43 a článku 2 směrnice 2009/147 k ochraně druhů a stanovišť nacházejících se v uvedené lokalitě, a zvláště s ohledem na opatření ke správě stanovená podrobně v článcích 6 a 12 až 16 směrnice 92/43, jakož i článcích 3 až 9 směrnice 2009/147. |
55 |
Z toho vyplývá, že správa lokality, na kterou se vztahují směrnice 92/43 a 2009/147 může být považována za normální pouze tehdy, pokud dodržuje cíle a povinnosti stanovené v těchto směrnicích. |
56 |
V tomto ohledu je třeba uvést, že vzhledem k vzájemnému působení lokality s druhy a stanovišti, které se tam vyskytují, jakož i zejména k vlivu různých forem správy lokality na tyto druhy a stanoviště, bez ohledu na to, zda se tyto formy správy týkají konkrétně druhů a stanovišť, musí opatření ke správě, která členské státy musí přijmout na základě směrnic 92/43 a 2009/147 pro účely splnění cílů a povinností stanovených těmito směrnicemi, nutně zohledňovat charakteristické aspekty lokality, jako je zvláště existence lidské činnosti. |
57 |
K tomu, aby bylo možné konkrétně odpovědět na první otázku písm. a), jak vyplývá z kontextu uvedeného předkládajícím soudem, je třeba uvést, že slovní spojení „normální správa“ může zahrnovat zejména zemědělské činnosti vykonávané v lokalitě, kde se vyskytují chráněné druhy a přírodní stanoviště, posuzované jako celek, to znamená včetně těch činností, které mohou být jejich nezbytným doplňkem, jako je zavlažování a odvodňování, a tudíž provozování přečerpávací stanice. |
58 |
Tento výklad je potvrzen první částí alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35. Tato první část alternativy totiž tím, že uvádí, že normální správa lokalit musí být chápána ve smyslu vymezeném v záznamech o stanovištích a cílových dokumentech, potvrzuje, že taková správa musí být definována s ohledem na všechna opatření ke správě přijatá členskými státy na základě směrnic 92/43 a 2009/147 za účelem zajištění jejich povinností zachovat nebo obnovit druhy a stanoviště chráněná těmito směrnicemi. |
59 |
V tomto ohledu je sice pravda, že směrnice 92/43 ani směrnice 2009/147 neuvádějí v žádném ze svých ustanovení pojmy „záznamy o stanovištích“ a „cílové dokumenty“, avšak z postupů určitých členských států, jak jsou uvedeny zejména ve zprávě Komise o provádění směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [SEC(2003) 1478] nebo v příloze 2 pokynů Komise „Akvakultura a Natura 2000“, vyplývá, že jak záznamy o stanovištích, tak cílové dokumenty odpovídají dokumentům, které členské státy musí přijmout na základě směrnic 92/43 a 2009/147, aby splnily cíle těchto směrnic a povinnosti v oblasti ochrany, které pro ně vyplývají z uvedených směrnic. Z této zprávy a těchto pokynů zvláště vyplývá, že takové dokumenty obsahují právě opatření nezbytná ke správě chráněných druhů a přírodních stanovišť. |
60 |
Kromě toho je třeba uvést, že pro účely odpovědi na první otázku písm. b), jak je vysvětlena v bodě 26 tohoto rozsudku, platí, že i když v rámci první části alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 musí být normální povaha správy určena na základě dokumentů týkajících se správy přijatých členskými státy na základě směrnic 92/43 a 2009/147, nemůže být zabráněno soudu členského státu povolaného k přezkumu in concreto normální povahy opatření ke správě v případě, že tyto dokumenty týkající se správy neobsahují dostatek informací, aby bylo možné přistoupit k tomuto posouzení, a ani nemůže být normální povaha opatření určena na základě druhé části uvedené alternativy, v tom, aby posoudil uvedené dokumenty s ohledem na cíle a povinnosti stanovené ve směrnicích 92/43 a 2009/147 nebo za pomoci norem vnitrostátního práva přijatých pro účely provedení těchto směrnic nebo, v případě neexistence takových norem, za pomoci norem slučitelných s duchem a cílem těchto směrnic. Je na předkládajícím soudu, aby v tomto ohledu určil, zda osvědčené oborové postupy uvedené v § 5 odst. 2 BNatSchG, které předkládající soud zamýšlí použít k posouzení normální povahy správy lokality Eiderstedt, splňují tyto podmínky. |
61 |
Kromě toho je třeba uvést, že normální správa lokality může rovněž vyplývat, jak vyplývá z druhé části alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35, z postupů majitelů nebo provozovatelů v minulosti. Tato druhá část této alternativy se tedy vztahuje na opatření ke správě, která vzhledem k tomu, že byla prováděna po určitou dobu, mohou být pro dotčenou lokalitu považována za obvyklá, avšak s výhradou, jak je uvedeno v bodě 55 tohoto rozsudku, že neohrožují splnění cílů a povinností stanovených ve směrnicích 92/43 a 2009/147. |
62 |
Pro účely odpovědi na první otázku písm. d) je třeba uvést, že uvedená druhá část se týká opatření ke správě, která nemusí být definována v dokumentech týkajících se správy, které byly přijaty členskými státy na základě směrnic 92/43 a 2009/147. I když totiž nelze v zásadě vyloučit, že opatření ke správě prováděné v minulosti bylo rovněž upraveno v dokumentech týkajících se správy přijatých členskými státy na základě směrnic 92/43 a 2009/147, a může tak spadat jak do první, tak do druhé části alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35, ze spojky „nebo“ oddělující tyto dvě části jasně vyplývá, že se tyto části mohou použít nezávisle jedna na druhé. Tak tomu může být zejména v případě, kdy dokumenty týkající se správy ještě nebyly vyhotoveny nebo pokud v těchto dokumentech není uvedeno opatření ke správě prováděné v minulosti majiteli nebo provozovateli. |
63 |
Pokud jde o správu prováděnou v minulosti, která je předmětem první otázky písm. c), je třeba zdůraznit, že vzhledem ke skutečnosti, že opatření ke správě může náležet nezávisle jak do první i druhé části uvedené alternativy, nemůže být povaha správy prováděné v minulosti definována pouze ve vztahu k datu přijetí dokumentů týkajících se správy. |
64 |
Kromě toho vzhledem k tomu, že unijní normotvůrce neupravil ve znění přílohy I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 rozhodný okamžik, od kterého musí být posuzováno provádění správy v minulosti, je třeba mít za to, že nemůže být posuzováno s ohledem na datum vstupu v platnost nebo na datum provedení směrnice 2004/35, které jsou uvedeny v článku 20 a čl. 19 odst. 1 této směrnice. Takový výklad by ostatně vedl k omezení druhé části alternativy druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 pouze na postupy, které byly zahájeny před jedním z těchto dat, a tak by do značné míry zbavil tuto druhou část její podstaty tím, že by členským státům zakázal, aby ji používaly, pokud jde o opatření ke správě prováděná majiteli nebo provozovateli po uvedených datech. Významná rovnováha sledovaná unijním normotvůrcem by tedy byla narušena. |
65 |
Za těchto podmínek a vzhledem k tomu, že cílem druhého případu uvedeného v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35 je umožnit členským státům, aby zprostily majitele a provozovatele odpovědnosti za škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích způsobené normální správou dotčené lokality, je třeba dospět k závěru, že provádění správy v minulosti může být vymezeno pouze s ohledem na datum vzniku škody. Pouze tehdy, pokud bylo opatření k normální správě prováděno v okamžiku vzniku škody po dostatečně dlouhou dobu a je obecně uznávané a prokázané, může být tato škoda považována za nevýznamnou. |
66 |
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první otázku odpovědět tak, že slovní spojení „normální správ[a] lokalit, jak je vymezena v záznamech o stanovištích nebo cílových dokumentech anebo jak ji prováděli v minulosti majitelé nebo provozovatelé“, uvedené v příloze I třetím pododstavci druhé odrážce směrnice 2004/35, musí být chápáno tak, že zahrnuje jednak každé opatření ke správě nebo organizační opatření, které je způsobilé mít vliv na chráněné druhy a přírodní stanoviště vyskytující se v lokalitě, které vyplývá z dokumentů týkajících se správy přijatých členskými státy na základě směrnic 92/43 a 2009/147, a musí být vykládáno v případě potřeby s ohledem na každou normu vnitrostátního práva provádějící tyto dvě posledně uvedené směrnice nebo, v případě neexistence takové normy, v souladu s duchem a cílem těchto směrnic, a jednak každé opatření ke správě nebo organizační opatření považované za obvyklé, obecně uznávané, prokázané a prováděné po dostatečně dlouhou dobu majiteli nebo provozovateli až do vzniku škody způsobené tímto opatřením na chráněných druzích a přírodních stanovištích, přičemž veškerá tato opatření musí být kromě toho slučitelná s cíli směrnic 92/43 a 2009/147, jakož zejména i s běžně uznávanou zemědělskou praxí. |
K druhé otázce
67 |
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35 vykládán v tom smyslu, že slovní spojení „pracovní činnost“, které je v něm definováno, se vztahuje rovněž na činnosti vykonávané ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů. |
68 |
V tomto ohledu je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2004/35 spadají do její působnosti pouze škody způsobené „pracovní činností“, přičemž tento pojem je definován v čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35. |
69 |
Toto posledně uvedené ustanovení stanoví, že slovním spojením „pracovní činnost“ se rozumí jakákoli činnost vykonávaná v rámci hospodářské činnosti, obchodní činnosti nebo podnikání, bez ohledu na jejich soukromou nebo veřejnou, ziskovou nebo neziskovou povahu. |
70 |
V tomto ohledu je sice pravda, že výraz „hospodářská činnost“ by mohl naznačovat, že pracovní činnost musí mít vztah k trhu nebo musí mít konkurenční povahu, avšak výrazy „obchodní“ a „podnikání“ – první či druhý z nich, případně oba – mohou být chápány v závislosti na různých jazykových verzích jak v hospodářském, obchodním nebo průmyslovém smyslu, tak v obecnějším smyslu „zaměstnání“, „činnost“, „dílo“ nebo „práce“. Takový výklad je podpořen zněním čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35, který uvádí, že pracovní činnost může sledovat cíl dosažení zisku či mít neziskovou povahu. |
71 |
Je však třeba připomenout, že při výkladu ustanovení unijního práva je třeba zohlednit nejen znění dotčeného ustanovení, ale také jeho kontext a obecnou systematiku právní úpravy, jejíž je součástí, jakož i cíle, které sleduje (rozsudek ze dne 30. ledna 2020, Tim, C‑395/18, EU:C:2020:58, bod 36 a citovaná judikatura). |
72 |
Pokud jde na prvním místě o kontext, do něhož je zasazen čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35, je třeba uvést, že příloha III směrnice 2004/35 obsahuje seznam pracovních činností, na které se tato směrnice vztahuje. Tato příloha přitom zmiňuje činnosti, jako jsou provozy nakládání s odpady, které jsou zpravidla vykonávány ve veřejném zájmu na základě přenesení úkolů zákonem. |
73 |
Kromě toho je třeba zdůraznit, že v obecné systematice směrnice 2004/35 mohou pracovní činnosti uvedené v jejím čl. 2 odst. 7 vykonávat pouze osoby, které spadají do její působnosti, a sice provozovatelé, kteří jsou definováni v čl. 2 odst. 6 této směrnice, jako každá fyzická nebo právnická osoba, soukromá nebo veřejná, která provozuje nebo řídí pracovní činnost (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. března 2015, Fipa Group a další, C‑534/13, EU:C:2015:140, bod 52). Z odstavce 6 ve spojení s odstavcem 7 článku 2 směrnice 2004/35 tak vyplývá, že slovní spojení „pracovní činnost“ odpovídá široké definici a zahrnuje rovněž neziskové veřejné činnosti vykonávané právnickými osobami veřejného práva. Takové činnosti přitom zpravidla nemají žádný vztah k trhu ani nemají konkurenční povahu, takže pokud by byl pojmům „obchodní“ a „podnikání“ uvedeným v čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35 dáván čistě hospodářský, obchodní, nebo průmyslový smysl, vedlo by to k vyloučení téměř všech těchto činností z pojmu „pracovní činnost“. |
74 |
Pokud jde na druhém místě o cíle sledované směrnicí 2004/35, z jejího bodu 2 odůvodnění ve spojení s body 8 a 9 odůvodnění vyplývá, že cílem této směrnice je na základě zásady „znečišťovatel platí“ činit finančně odpovědnými provozovatele, kteří v důsledku pracovních činností, které představují skutečné nebo potenciální riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, způsobili škody na životním prostředí, aby byli motivováni k přijímání opatření a k rozvoji postupů vhodných k minimalizaci rizik takových škod. |
75 |
Výklad, který – přestože výrazy „obchodní“ a „podnikání“ zahrnuté v čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35 nemají nutně ve všech jazykových zněních čistě hospodářský význam – by přitom z pojmu „pracovní činnost“ vylučoval činnosti vykonávané ve veřejném zájmu na základě přenesení úkolů na základě zákona z důvodu, že nemají žádný vztah k trhu nebo nemají konkurenční povahu, by zbavoval směrnici 2004/35 části jejího užitečného účinku tím, že by z její působnosti byla vyňata celá řada takových činností, jako jsou činnosti dotčené ve věci v původním řízení, které představují skutečné riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí. |
76 |
Z výše uvedeného vyplývá, že slovní spojení „pracovní činnost“ uvedené v čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35 nevymezuje pouze činnosti, které mají vztah k trhu nebo mají konkurenční povahu, ale zahrnuje všechny činnosti vykonávané v rámci podnikatelské činnosti, na rozdíl od čistě osobního nebo domácího rámce, a tudíž činnosti vykonávané ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů. |
77 |
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 2 odst. 7 směrnice 2004/35 musí být vykládán v tom smyslu, že slovní spojení „pracovní činnost“, které je v něm definováno, se vztahuje rovněž na činnosti vykonávané ve veřejném zájmu na základě zákonného přenesení úkolů. |
K nákladům řízení
78 |
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují. |
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto: |
|
|
Podpisy |
( *1 ) – Jednací jazyk: němčina.